Справа № 463/5791/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1848/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 1064 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 221 792 гривень, та у разі внесення такої покладенням на підозрюваного ряду обов`язків.

Клопотання мотивував тим, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові у кримінальному провадженні №0000274 від 14 листопада 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України

Наголошував, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначав, що вивченням особи підозрюваного встановлено, що на даний час він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, майновий стан, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до майнового стану підозрюваного ОСОБА_6 та електронної декларації, поданої до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, останній мав грошові акти в розмірі понад 3 441 574 гривень.

Відповідно до проведеного Державною екологічною інспекцією у Львівській області розрахунку розміру шкоди заподіяної незаконною рубкою дерев встановлено, заподіяння шкоди довкіллю на суму 3 222 738, 46 (три мільйони двісті двадцять дві тисячі сімсот тридцять вісім) гривень 46 копійок.

Враховуючи виключність даного випадку, викликаного резонансом події, матеріальний стан підозрюваного та те, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, орган досудового розслідування вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 1064 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 221 792 гривень.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на 60 днів, тобто до 26 серпня 2025 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень 00 копійок.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці,

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з працівниками Львівського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», а також Державної екологічної інспекції у Львівській області та Державного агентства лісових ресурсів України,

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6) носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 1064 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 221 792 грн.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з працівниками Львівського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», а також Державної екологічної інспекції у Львівській області та Державного агентства лісових ресурсів України,

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6) носити електронний засіб контролю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що визначений розмір застави він вважає невірним.

Окрім того, 8 липня 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від прокурора ОСОБА_5 , в якому він зазначає, що підозрюваному ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення , яке завдало значної та довготривалої шкоди природному середовищу, збитки заподіяні мають матеріальний та екологічно-стратегічний характер, рубка завдала шкоду навколишньому природному середовищу України, оскільки погіршила кількісний та якісний склад лісу.

Наголошує, що відповідно до електронної декларації поданої ОСОБА_6 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, останній володіє коштами 400 000 грн. та надав позику в розмірі 3 300 000 грн., а його дружина отримала дохід від відчуження майна в сумі 201 200 грн.

Звертає увагу, що визначений розмір застави є недостатнім для підозрюваного, окрім того наголошує, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

21 липня 2025 року на електронну адресу Львівського апеляційного суду надійшли заперечення від адвоката ОСОБА_8 на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , в якому він просить ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Наголошує, що прокурором не доведено виключного випадку в контексті неможливості застосування застави в розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України. Окрім того зазначає, що іншим учасникам кримінального провадження визначено аналогічний розмір застави та у задоволенні апеляційних скарг прокурора відмовлено.

Звертають увагу, що ОСОБА_6 не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.

Зазначає, що загальна сума коштів станом на 31 січня 2025 року, які належать підозрюваному та його дружині є значно меншою, аніж прокурор просить визначити розмір застави, також наявність у підозрюваного майна не є підставою для визначення розміру застави, який відповідає вартості його майна.

Наголошує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, ОСОБА_6 перебуває за місцем свого проживання, здав документи які йому дають право виїзду за кордон, має позитивні характеристики, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є інвалідом III групи, має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, доводи підозрюваного та його захисника на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові у кримінальному провадженні №0000274 від 14 листопада 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до контракту укладеного Державним агентством лісових ресурсів України від 26 вересня 2019 року (далі - Контракт), ОСОБА_6 найнято на посаду директора державного підприємства «Рава-Руське лісове господарство» Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства, на термін з 04 листопада 2019 року по 03 листопада 2024 року.

Відповідно до наказу заступника Голови Державного агентства лісових ресурсів України від 26 вересня 2019 року №595-К «Про призначення за контрактом ОСОБА_6 », ОСОБА_6 призначено за контрактом на посаду директора державного підприємства «Рава-Руське лісове господарство» з 04 листопада 2019 року.

Відповідно до наказу ДП «Рава-Руське лісове господарство» №96-к від 01 листопада 2019 року, ОСОБА_6 з 04 листопада 2019 року приступив до виконання обов`язків директора ДП «Рава-Руське лісове господарство».

Відповідно до п. 6, 13 Контракту, на ОСОБА_6 , як директора ДП «Рава-Руське лісове господарство» покладено обов`язок здійснення поточного (оперативного) керівництва підприємством, організації виробничо-господарської, соціально-побутової та іншої діяльності, забезпечення виконання завдань передбачених законодавством та статутом підприємства.

ОСОБА_6 , обіймаючи у період з 04 листопада 2019 року по 26 грудня 2022 року посаду директора ДП «Рава-Руське лісове господарство», був працівником правоохоронного органу.

Обіймаючи у вказаний період посаду директора державного підприємства «Рава-Руське лісове господарство», ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи у порушення діючи у порушення вимог ст. 19, 68 Конституції України, ст.2-4, п. 9 ст. 37, п. 3, 7, 13 ст. 46, абз. 1 ст. 47, ст.48, 64, 68, 69, 89, 105, 107 Лісового кодексу України, ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.1, 4 Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», п.4 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 761, п.1, 2, 4 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 724, п.30 - 37 Правилами поліпшенням якісного складу лісів, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 724, перевищуючи свої повноваження, здійснив безпідставну видачу лісорубних квитків на проведення рубок «переформування-вибірковий», у різновікових та мішаних насадженнях, що привело до незаконної рубки 661 (шістсот шістдесят одного) дерева, шляхом їх зрізування, що спричинило тяжкі наслідки, у вигляді заподіяння шкоди у загальному розмірі 3 222 738, 46 (три мільйони двісті двадцять дві тисячі сімсот тридцять вісім) гривень 46 копійок, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 перебуваючи на посаді директора ДП «Рава-Руське лісове господарство», у не встановлені точно дату та час, однак не пізніше 18 травня 2022 року, перебуваючи у Львівській області, будучи працівником правоохоронного органу, з метою проведення незаконних рубок дерев на території лісгоспу, достовірно знаючи про те, що рубки переформування у різновікових та мішаних лісових насадженнях суперечать пункту 30 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 724 (у редакції до 02 травня 2024 року), а отже перевищуючи свої службові повноваження, при наявності у таксаційних описах Завадівського лісництва Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Рава-Руське лісове господарство» відомостей про характеристики наявних деревостанів, як таких що є різновіковими та мішаними насадженнями, дав вказівку підпорядкованим працівникам, які не були обізнані у його злочинному плані, підготувати всі необхідні документи для призначення проведення рубки переформування у кварталі №48 виділ №12 Завадівського лісництва ДП «Рава-Руське лісове господарство».

Надалі, у не встановлений точно час 18 травня 2022 року, перебуваючи на робочому місці в адміністративному приміщенні ДП «Рава-Руське лісове господарство» за адресою: Львівська обл., Львівський р-н, м. Рава-Руська вул. В. Великого, 99, при наявності у підготовлених документах для призначення проведення рубки переформування (перелікових відомостях дерев та матеріально-грошових оцінках лісосіки) достовірних даних, що на площі 16,3 га у кварталі №48 виділ №12 Завадівського лісництва ДП «Рава-Руське лісове господарство» знаходяться різновікові та мішані насадження, незаконно видав лісорубний квиток №182 серії ЛЬ ЛРК №018835 від 18 травня 2022 року на проведення вибіркової рубки переформування на вказаній території шляхом його підписання.

Після видачі вказаного лісорубного квитка у період з 18 травня 2022 року по 09 червня 2022 року проведено незаконну рубку не менше 661 (шістсот шістдесят одного) дерева породи сосна, дуб, граб, осика, береза, вільха та ялина на площі 16,3 га у кварталі №48 виділ №12 Завадівського лісництва ДП «Рава-Руське лісове господарство» на території Яворівського району Львівської області, про що 09 вересня 2022 року уповноваженими особами складено акт огляду місць використання лісових ресурсів.

Внаслідок незаконної рубки 661 (шістсот шістдесят одного) дерева заподіяно шкоду довкіллю на суму 3 222 738, 46 (три мільйони двісті двадцять дві тисячі сімсот тридцять вісім) гривень 46 копійок.

Враховуючи зазначене, внаслідок перевищення ОСОБА_6 службових повноважень під час видачі лісорубного квитка №182 серії ЛЬ ЛРК №018835 від 18 травня 2022 року заподіяно шкоду довкіллю на загальну суму 3 222 738, 46 грн., що з огляду на примітку до ст. 364 КК України, положення ст. 169.1 Податкового кодексу України і Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» є тяжкими наслідками, оскільки у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

26 червня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, а також у незаконній порубці дерев у лісах, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 246 КК України.

26 червня 2025 року старший слідчий в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6

30 червня 2025 року клопотання слідчого було задоволено частково слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчої і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Личаківського районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується,, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 240 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Аргументи прокурора, що судом не враховано, що ОСОБА_6 володіє коштами 400 000 грн. та надав позику в розмірі 3 300 000 грн., а його дружина отримала дохід від відчуження майна в сумі 201 200 грн., колегія суддів розцінює критично, оскільки прокурором не наведено даних, які б свідчили, що ОСОБА_6 порушено покладені на нього слідчим суддею обв`язки.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим..

Як вбачається з ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року (а.с. 172-175) зазначених вимог КПК України слідчим суддею було дотримано в повному обсязі, враховано дані, які характеризують підозрюваного, його майновий стан.

Як на одну з підстав застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави в розмірі 3 221 792 грн., апелянт покликається на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, проте колегія суддів апеляційного суду зазначає, що тяжкість покарання хоча і є одним із елементів при оцінці ризиків ухилення від органу досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, однак, сама по собі не може бути достатньою підставою для застосування до підозрюваної непомірно розміру застави.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, про те, що прокурор не довів обставин, які свідчать про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави у розмірі 1064 прожиткових мінімуми для працездатних осіб., а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів .

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суд м. Львова від 30 червня 2025 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4