Справа № 740/1943/21
Провадження № 1-кп/740/14/25
УХВАЛА

18 серпня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

- захисник обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

- захисники обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України,

установив:

У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді вказане кримінальне провадження; судове засідання призначено на 18 серпня 2025 року 14-30 год.

14.08.2025 на електронну пошту суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , до якого додано копію розписки обвинуваченого про отримання клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України в діях обвинуваченого встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у систематичній неявці обвинуваченого в судові засідання, ухиленні від виконання процесуальних обов`язків, неможливості виконання ухвал суду про примусовий привід обвинуваченого у зв`язку з відсутністю обвинуваченого ОСОБА_5 за місцем проживання. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкція яких не є альтернативною та передбачає покарання лише у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи можливість, у разі визнання його винуватим, призначення вищевказаного реального покарання, обвинувачений намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від суду. Обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань чи відмови від надання показань. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки на цей час ніде офіційно не працює та не має постійного джерела доходу.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених в ньому обставин та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання. Його захисник адвокат ОСОБА_8 просила застосувати до підзахисного цілодобовий домашній арешт та зменшити розмір застави. Зазначала, що прокурором не доведено наявність ризиків, зазначених у клопотанні. Так, кримінальне провадженні перебуває на розгляді в суді з 2021 року. По 2025 рік обвинувачений ОСОБА_5 не вчинив жодних дій, спрямованих на вплив на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є надуманим, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 декілька разів з поважних причин не з`явився до суду, при цьому він перебував на території м. Ніжина, не виїжджав за його межі чи за межі Чернігівської області. Отже, зазначені прокурором ризики є формальними та нічим не підтверджені.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного, обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд ураховує те, що на цей час хоча і розпочато судовий розгляд указаного кримінального провадження, але докази досліджено не в повному обсязі, також не допитано свідків, обвинувачених. Суд вважає, що у вказаному кримінальному провадженні продовжує існувати ризик, зокрема, переховування від суду, враховуючи міру покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, а також його процесуальну поведінку, яка проявлялась в ухиленні від участі в судових засідання, що фактично унеможливлює здійснення правосуддя в розумні строки, зумовлює невиправдане затягування розгляду справи та порушує права інших учасників процесу.

Для запобігання вказаного ризику суд ураховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а тому суд вважає виправданим продовження дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду. Про обрання відносно обвинуваченого особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зменшить указаного ризику та не зможе перешкодити його реалізації.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків. Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а також з огляду на доведеність прокурором, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризику переховування від суду, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. 2, 22, 26, 177, 178, 194, 331, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 16 жовтня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1