Провадження № 1-кп/679/86/2025
Справа № 679/578/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нетішині кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк (нині Сіверськодонецьк) Луганської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину, учасника бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На кінець грудня 2024 року, точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, маючи на меті придбати водійське посвідчення, в соціальній мережі «Facebook» знайшов оголошення від невстановленої особи про надання допомоги у виготовленні посвідчень водія, яке останній не отримував. Після побаченого оголошення у ОСОБА_5 виник злочинний умисел вступити в злочинну змову із невстановленою особою, яка являється автором вказаного вище оголошення, з метою вчинення підробки посвідчення водія на своє ім`я, що дасть йому змогу отримати дозвіл на керування транспортними засобами категорії «В».

Реалізуючи злочинний намір ОСОБА_5 , використовуючи соціальну мережу «Facebook», вступив у злочинну змову із невстановленою особою, з метою спільного виготовлення підробленого посвідчення водія на його ім`я. В подальшому ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, достовірно знаючи, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, яке видається у відповідності до «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року, вступив у попередню змову з невстановленою особою, з якою домовився про умови виготовлення на його ім`я підробленого посвідчення водія та надав невстановленій особі через соціальну мережу «Facebook» свої персональні дані, шляхом відправлення у електронному вигляді своїх анкетних даних та фотокартку із зображенням власного обличчя та підпису.

Таким чином, ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням посвідчення, а саме: надав (повідомив) невстановленій в ході слідства особі свої анкетні дані, які необхідно було зазначити при виготовленні підробленого документа, а також свою фотокартку та підпис.

В подальшому невстановленою в ході слідства особою в період часу з 01 грудня 2024 року до 24 грудня 2024 року, у невстановленому місці та у невстановлений спосіб, використовуючи надані ОСОБА_5 особисті дані та фотокартку, виготовлено підроблене посвідчення водія серія НОМЕР_1 , видане 24.12.2024 ТСЦ 8041.

Вказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 24.12.2024 на ім`я ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта виготовлено на бланку, який не відповідає встановленому зразку, що перебуває в офіційному обігу на території України. Даний документ відповідно до висновку експерта містить ознаки повної технічної підробки.

Після отримання зазначеного підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 в період часу з 01 січня 2025 року по 31 січня 2025 року через доставку ТОВ «Нова Пошта», ОСОБА_5 використовував його до 13.04.2025 у власних цілях, а саме з метою керування транспортними засобами категорій «В».

Після цього, ОСОБА_5 , маючи у володінні підроблене посвідчення водія НОМЕР_1 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 24.12.2024, отримане ним в порушення порядку підготовки або перепідготовки відповідно до встановлених планів і програм та складання теоретичного, практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС, достовірно знаючи, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, яке видається у відповідності до «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року, є підробленим, в період часу з 01 січня 2025 року до 13 квітня 2025 року, використовував його у власних цілях, а саме з метою керування транспортними засобами відповідних категорій.

Так, 13.04.2025 близько 17 години 55 хвилин ОСОБА_5 керував транспортним засобом автомобілем «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_2 та на підставі ст. 35 п. 3 ЗУ «Про Національну поліцію України» був зупинений працівниками СРПП відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, які здійснювали патрулювання. Під час перевірки документів, що надають право керувати відповідним механічним засобом та засвідчення своєї особи ОСОБА_5 пред`явив працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 24.12.2024, яке відповідно до висновку експерта, виготовлено на бланку, який не відповідає встановленому зразку, що перебуває в офіційному обігу на території України. Даний документ відповідно до висновку експерта містить ознаки повної технічної підробки.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, та пояснив, що приблизно в кінці грудня 2024 року, точної дати він не пам`ятає, вирішив «придбати» на своє ім`я посвідчення водія, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 у встановленому законом порядку посвідчення водія ніколи не отримував. Під час військової служби він отримав так зване «військове посвідчення водія», яке надавало право керування лише армійськими транспортними засобами. З вказаною метою він у соціальній мережі «Facebook» знайшов оголошення невідомої йому особи про надання допомоги у виготовленні посвідчення водія. В подальшому обвинувачений домовився із автором оголошення, що останній виготовить на його ім`я посвідчення водія за певну суму грошей та передав автору оголошення необхідні документи та свої персональні дані. Пізніше, приблизно у січні 2025 року ОСОБА_5 через «Нову пошту» отримав підроблене посвідчення водія, яке було виготовлено на його ім`я. Після отримання посвідчення водія ОСОБА_5 користувався цим посвідченням водія до моменту, коли його зупинили працівники поліції, які перевіряли його документи, як водія, а ОСОБА_5 , при цьому пред`явив працівникам поліції підроблене посвідчення водія. У скоєному обвинувачений щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати. Просив врахувати, що він є внутрішньо переміщеною особою з Луганської області, він є опікуном неповнолітньої племінниці, батьки якої загинули у Луганській області, а також, що на його утриманні перебуває мати, яка є людиною похилого віку. Крім цього зазначив, що він є учасником бойових дій з відбиття збройної агресії РФ, протягом дев`яти років був військовослужбовцем Сил оборони України, в тому числі приймав участь в обороні донецького аеропорту та в операції з визволення м. Авдіївка Донецької області у 2014 році. Також обвинувачений пояснив, що він неофіційно працевлаштований, що надасть йому змогу сплатити штраф.

Враховуючи, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджував усі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

При цьому судом з`ясовано: чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що події кримінальних правопорушень мали місце, обвинувачений винний у їх вчиненні, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 358 КК України, як підроблення посвідчення, яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, про що зазначено і прокурором у обвинувальному акті.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено на час ухвалення вироку до категорії кримінального проступку та нетяжких злочинів відповідно, відношення обвинуваченого до скоєного його щире каяття, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, думку сторін, висловлену у судових дебатах. Також суд враховує, що обвинувачений є опікуном неповнолітньої племінниці, батьки якої загинули у Луганській області, а також, що на його утриманні перебуває мати, яка є людиною похилого віку. Крім цього, суд враховує, що обвинувачений є учасником бойових дій з відбиття збройної агресії РФ, протягом дев`яти років був військовослужбовцем Сил оборони України, в тому числі приймав участь в обороні донецького аеропорту та в операції з визволення м. Авдіївка Донецької області у 2014 році.

Разом з тим, згідно з вимогами ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Вказані обставини, на переконання суду, характеризують істотно знижений ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_5 .

З урахуванням наведеного, виходячи із сукупності всього вищезазначеного, приймаючи до уваги обставини кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, та за ч. 4 ст. 358 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, яке буде відповідати ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого, та стимулюватиме його у подальшому до правомірної поведінки.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні посвідчення водія НОМЕР_1 , видане ТСЦ 8041 від 24.12.2024 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/1742/25 від 17.04.2025.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1782,80 грн процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи № СЕ-19/123-25/5814-ДД від 22.04.2025.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1