УХВАЛА

щодо скасування арешту майна

11 вересня 2025 рокуСправа № 495/6660/25
Номер провадження 1-кс/495/1801/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді Дністровському клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИЛА:

28.08.2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного 20.09.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси у справі №947/33733/20 (провадження №1-кс/495/17654/20) від 18.11.2020 на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н., смт. Затока, бульвар Золотий беріг, 37/43 (кадастровий номер :02:005:0049), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03 та скасувати заборону розпорядження, вчинення реєстраційних дій відносно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий беріг, 37/43 (кадастровий номер :02:005:0049), реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 03.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні N? 0000828 від 09.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході проведення досудового розслідування слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси по справі N? 947/33733/20 (провадження N?1-кс/17654/20) від 18.11.2020 клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області задоволено та накладено арешт із забороною розпорядження, вчинення реєстраційних дій, в тому числі, відносно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий беріг, 3 1/43 (кадастровий номер :02:005:0049).

В подальшому, підслідність кримінального правопорушення постановою прокурора визначена за слідчими СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Однак, відповідно до вимог ст. 100 КПК речовий доказ у обов?язковому порядку оглядається. Природно, що під час огляду (і більше ні при чому) можуть бути віднайдені ознаки речового доказу. Саме огляд має передувати рішенню слідчого про визнання та приєднання речового доказу. Окремо та автономно від огляду сама лише постанова слідчого не створює/змінює/припиняє ніякі кримінальні процесуальні правовідносини.

Відтак, КПК не передбачає процесуального порядку визнання матеріального об?єкту речовим доказом з моменту винесення постанови про це та пов?язує виникнення такого джерела доказів тільки з оглядом речі.

Разом з тим, ані в клопотанні слідчого про арешт майна, ані в ухвалі слідчого судді про арешт майна не зазначено, чи був проведений огляд земельної ділянки, що в послідуючому давало б підстави вирішувати питання прийняття відповідних постанов, й з огляду на це ж, для з?ясування, які саме відомості вказують на те, що земельна ділянка відповідає встановленим критеріям речового доказу. Про зазначене ані слова.

Варто зазначити, що земельна ділянка в жодному випадку не може бути речовим доказом, оскільки заявник її набув на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке на теперішній час чинне та не ким не скасоване, досудове розслідування триває протягом тривалого часу, а саме 4 роки та 9 місяців, з моменту реєстрації кримінального провадження не проведено жодних слідчих дій та не встановлено доказів, які б свідчили, що земельна ділянка на яку накладено арешт та інші заборони відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, так само не доведено, що вона є речовим доказом, не зазначено, які сліди кримінального правопорушення вона може на собі зберегти та яким чином арешт земельної ділянки може вплинути на збереження її як речового доказу. Я не є підозрюваним або обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні, відносно мене та за моєї участі не проведено жодної слідчої (розшукової) дії на встановлення обставин розслідуваного кримінального правопорушення.

Вказані обставини суперечать поняття розумних строків закріплених КПК України та є надмірним втручанням у мирне володіння особою своїм майном, яке їй гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Окрім того, у клопотанні слідчого СУ ГУНП в Одеській області про арешт майна та у винесеній судом ухвалі не визначено підстави і мету відповідного до положень статті 170 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна, не зазначено розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана будь ким, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.

Арешт земельної ділянки та заборона розпорядження, вчинення реєстраційних дій, накладені ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси по справі N?947/33733/20 (провадження N? 1-кс/17654/20) від 18.11.2020, є безпідставним, необґрунтованим, та таким, що не відповідає принципам законності та пропорційності Втручання у право власності громадянина України.

Таким чином, не наведено доказів, що підтверджують доводи слідчого про те, що земельна ділянка відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а отже на неї не могло бути накладено арешт.

З дня накладення арешту минуло вже майже 5 років. На мою думку, це більш ніж достатній час для проведення стороною обвинувачення всього комплексу необхідних процесуальних дій по виявленню, фіксації та збереженню можливої доказової бази.

Відтак, подальший арешт майна призводить виключно до необґрунтованого та незаконного обмеження мого права власності.

Позиції сторін.

У судове засіданні власник майна ОСОБА_4 не з`явився, у прохальній частині клопотання просив справу розглянути без його участі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, наголосив про необхідність подальшого перебування майна під арештом у зв`язку з тим, що досудове розслідування триває, необхідність збереження речових доказів зберігається станом на дату розгляду клопотання.

Мотивація суду.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з положень КПК України, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

Так, обґрунтовуючи заявлене клопотання адвокат вказує на те, що земельна ділянка не є речовим доказом. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вже зробила 5 жовтня 2021 року відповідний висновок у справі № 910/18647/19, відтак ці покликання слідчим суддею відхиляються.

Щодо інших тверджень заявника, то як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000828 від 09.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Слідчим суддею в ході дослідження клопотання про накладення арешту встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси у справі №947/33733/20 (провадження №1-кс/495/17654/20) від 18.11.2020 накладено арешт на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н., смт. Затока, бульвар Золотий беріг, 37/43 (кадастровий номер :02:005:0049), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03 та заборонено розпорядження, вчинення реєстраційних дій відносно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий беріг, 37/43 (кадастровий номер :02:005:0049), реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 03.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зокрема, прокурором ОСОБА_3 наголошено, що в рамках досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000828 від 09.10.2020, не завершено всі процесуальні дії, остаточного рішення не прийнято, а отже необхідність у накладенні арешту зберігається.

З огляду на те, що розгляд кримінального провадження триває, арешт на майно було накладено для запобігання змінам, знищенню та відчуженню, та наданню статусу речового доказу в кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність подальшого застосування арешту. Вказане не позбавляє заявника у разі наявності обґрунтованих підстав звертатись до слідчого судді чи суду повторно з клопотаннями про скасування арешту.

Керуючись ст.132, 170, 174КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання власника майна, на яке накладено арешт ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного 20.09.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси у справі №947/33733/20 (провадження №1-кс/495/17654/20) від 18.11.2020 на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н., смт. Затока, бульвар Золотий беріг, 37/43 (кадастровий номер :02:005:0049), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5