Справа № № 585/2090/25
Номер провадження 1-в/585/105/25
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

01 вересня 2025 року м.Ромни

Колегія суддів Роменського міськрайонного суду Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

засудженого- ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_6 , 1976 року народження про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк,-

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2025 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк.

Клопотання мотивував тим, що він є засудженим вироком від 29.09.2003 року Апеляційним судом Донецької області по справі було ухвалено вирок яким його засудженого за ст.ст.263 ч.1, 194 ч.2, 185 ч.1, 115 ч.2 п.1, 70 ч.1 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Станом на 02.05.25 року відбув 23 роки 28 днів позбавлення волі.

За час відбування покарання він стан на шлях виправлення, вину в скоєному визнав повністю, повністю усвідомив тяжкість вчиненого злочину та шкоду, завдану потерпілим і суспільству. Постійно працює над власним виправленням і розвитком. Його родина готова сприяти його соціальній реінтеграції після звільнення.

06 листопада 2022 року набув чинності Закон №2690-ІХ. Цим Законом було внесено зміни до ст.82 КК України. Так, передбачається, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки він вже відбув термін 23 роки 28 днів, а заміна довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у вигляді позбавлення волі на 15-20 років, де-факто залишається таким,, яке неможливо відбути. Відповідно до відповіді «Центру охорони здоров`я Д.К.В.С. України», середній строк відбування покарання довічно засудженими до їх смерті, в закладах виконання покарань за період з 2010 по жовтень 2020 року склав 12,67 років. За період з 2021 року по 2023 рік (шість місяців) померло 55 осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Таким чином заявник не має надії відбути своє покарання. У випадку заміни на 15-20 років, тому обґрунтованим вважає заміну на 1 р.11 місяців, що із відбуттям покарання складатиме 25 років.

3. В судовому засіданні ОСОБА_6 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 клопотання засудженого ОСОБА_6 підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

4. Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_6 , його адвоката та прокурора, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, заяву засудженого, матеріали особової справи, приходить до наступного висновку.

5. Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2003 року ОСОБА_6 засуджено за ст.ст.263 ч.1, 194 ч.2, 185 ч.2, 115 ч.2 п.1, 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. ( т.1 а.ос.с.9-17)

Згідно розпорядження вирок Апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2003 року відносно ОСОБА_6 набрав законної сили 27 січня 2005 року народження. ( а.ос.с.23)

6. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.01.2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2003 року, строк попереднього ув`язнення з 05 квітня 2002 року по 27 січня 2005 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. ( т.1 а.ос.с.27)

Згідно характеристики від 02.12.2022 року ОСОБА_6 під час утримання у Донецькому СІЗО , допускав порушення встановленого порядку та умов відбування покарання, що виражались у спробі встановити між камерний зв`язок, псуванні майна установи, за що мав два дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Не заохочувався, до праці не залучався. До Роменської ВК № 56 прибув 24.04.2009 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, допускав порушення режиму тримання, за що мав два дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Заохочувався один раз. На виробництві установи не працевлаштований із за обмеженої кількості робочих місць на секторі для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі. 05.01.21 року членами комісії ДУ Роменська ВК № 56 прийнято рішення про відмову в поданні матеріалів до міжрегіонального управління щодо переведення до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки. Згідно з вироком Апеляційного суду Донецької області від 29.09.2003 року вину у скоєних злочинах визнав повністю. ( т.3 а.ос.с.48-49)

Відповідно до Довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_6 , 1976 року народження має одне заохочення та чотири стягнення. ( т.3 а.ос.с.50,65)

Згідно Висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 : ставлення до скоєного кримінального правопорушення визнає свою вину; ставлення до суспільного життя засуджений може піддаватися впливу про кримінального оточення; ставлення до праці- стверджує що має бажання працювати; ставлення до особистого життя- зв`язки з рідними стабільні, доброзичливі; ставлення до вживання наркотичних речовин/алкоголю- усвідомлює вплив вживання; ставлення до планування життя у майбутньому- усвідомлює, що саме треба змінити в житті; ризик вчинення повторного кримінального правопорушення- сердній-10 балів; результати реалізації заходів- заходи виконані частково - 10 балів; засуджений дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи; засуджений дотримується розпорядку дня установи, засуджений підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими; засуджений виконує законні вимоги адміністрації; самооцінка у засудженого адекватна; ризик самогубства низький; адаптивність в нормі, розвинена здатність пристосування до нових умов. ( т.3 а.ос.с.54-55)

5. Надаючи оцінку встановленим обставинам колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За злочин, передбачений ст. 115 ч.2 п.1КК України, передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Статтею ст. 64 ч. 1 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Відповідно до ст. 154 ч. 3 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 зх. Двох підстав: 1) у суду не має переконання, що особа засудженого настільки змінилася за час відбування покарання, що в подальшому утриманні його в умовах ізоляції відпала потреба і йому можливо пом`якшити покарання; 2) ч.5 ст.82 КК України не передбачає заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання строком 1 р. 11 місяців, а про заміну на інший строк ніхто з учасників до суду не клопотав.

І ч. 3 ст. 26 КПК України, вирішує у кримінальному провадженні лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого, що в свою чергу в подальшому не перешкоджає повторному зверненню засудженого ОСОБА_6 до суду із дотриманням вище приведеного порядку згідно законодавства.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 7, 9, 376, 537, 539 КПК України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , 1976 року народження про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк, - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили в день розгляду справи апеляційним судом, якщо таку не було скасовано.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 04 вересня 2025 року о 8 год. 20 хв.

ГОЛОВУЮЧА СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_8

СУДДІ

ОСОБА_9