Справа № 308/7898/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/436/25, за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 04.08.2025 включно, з визначенням застави -60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) грн, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, непрацюючого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 17.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 17.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, громадянам України, яким заборонено виїзд за межі території України.

ОСОБА_7 будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію РФ проти України та заборону виїзду за кордон громадянам України чоловічої статі, віком від 18 до 60 років, реалізуючи заздалегідь розроблений та схвалений злочинний план, спрямований на незаконне збагачення шляхом отримання коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за невстановлених

-2-

органом досудового розслідування обставинах, але не пізніше початку квітня 2025, підшукав громадян України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які мали на меті незаконно, за грошову винагороду, перетнути державний кордон України.

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 пред`явив незаконну вимогу щодо отримання ним грошової винагороди від ОСОБА_9 7000 доларів США, а ОСОБА_10 10000 доларів США.

Після чого ОСОБА_7 , не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний намір спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України до країн Європейського Союзу до кінця, будучи у попередній злочинній змові із ОСОБА_8 , у період з 02.05.2025 по 05.05.2025, знаходячись на території Закарпатської області, за допомогою мобільного зв`язку надавав усні вказівки останнім щодо приїзду ними до м. Львова та речей, які повинні бути при них для безперешкодного перетину кордону України, а також проводив інструктаж щодо способу незаконного перетину державного кордону України у районі Берегівського району Закарпатської області, подальших правил поведінки у країнах Європейського Союзу, звернення до правоохоронних органів для отримання статусу біженця.

Не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний умисел до кінця, спрямований на незаконне збагачення за рахунок незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, ОСОБА_7 будучи у попередній злочинній змові зі ОСОБА_8 , 06.05.2025 знаходячись на території Закарпатської області по мобільному зв`язку біля 10 год 47 хв надав усну вказівку ОСОБА_9 прибути до м. Львова та зупинитись у готелі «Катерина» за адресою: м. Львів, Кільцева Дорога і до наступного ранку очікувати його приїзду, для подальшої доставки ОСОБА_9 до кордонів України на території Берегівського району Закарпатської області. У цей же час ОСОБА_7 надав усну вказівку і ОСОБА_10 щодо прибуття ним 07.05.2025 до м. Стрий Львівської області та очікувати його на АЗС «ОККО».

07.05.2025 о 06 год 13 хв ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_9 та надав вказівку за допомогою таксі прибути у м. Стрий Львівської області до їдальні «612 КІЛОМЕТР.КЕЙТЕРІНГ» і очікувати його прибуття.

У цей же час, 07.05.2025 ОСОБА_7 на легковому автомобілі марки «Ford Transit Connect», з державними номерними знаками НОМЕР_1 о 07 год 28 хв, сполученням Стебник-Драгомирчани-Калуш-Голинь-Брошнів-Осада-Болехів виїхав з території Закарпатської області та поїхав у напрямку м. Стрий Львівської області та ОСОБА_8 цього ж дня на легковому автомобілі марки «AUDI А 4» з державними номерними знаками НОМЕР_2 о 06 год 12 хв сполученням ОСОБА_11 також виїхав з території Закарпатської області і поїхав у напрямку м. Стрий Львівської області.

Виконуючи вказівки ОСОБА_7 , 07.05.2025 ОСОБА_9 о 09 год 09 хв прибув до м. Стрий Львівської області, де на автостоянці їдальні «612 КІЛОМЕТР.КЕЙТЕРІНГ» за адресою: с. Добряни, вул. Стрийська, 25, Стрийського району Львівської області його зустрів ОСОБА_7 , який приїхав на легковому автомобілі марки «Ford Transit Connect» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , у салоні якого уже знаходився ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , який також приїхав на легковому автомобілі марки «AUDI А 4» з державними номерними знаками НОМЕР_2 , який діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, будучи у попередній злочинній змові із ОСОБА_8 , повторно провів інструктаж з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо речей, які повинні бути при них під час перетину кордону України поза офіційними пунктами пропуску на території Берегівського району Закарпатської області, повідомив про правила поведінки під час перетину державного

-3-

кордону України, а також поведінки уже на території країн Європейського Союзу, звернення ними до правоохоронних органів для отримання статусу біженця, при цьому запевнив, що з правоохоронними органами ДПС України, які безпосередньо несуть службу на території Берегівського району Закарпатської області, які мають у свою чергу сприяти у незаконному перетині кордону, має домовленість і для виконання своїх дій щодо незаконного переправлення вказаних осіб через кордон України у якості завдатку о 09 год 25 хв цього ж дня, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 550 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 22797,50 грн та від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів грошові кошти у сумі 1000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 41000,45 грн, при цьому з метою не допущення викриття їх протиправних дій, добре розуміючи про методи роботи правоохоронних органів, вилучив у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 їх особисті речі та мобільні телефони.

Після чого, не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій злочинний намір щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України на території Берегівського району Закарпатської області, ОСОБА_8 будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_7 , розподілили ролі між собою згідно яких ОСОБА_7 зобов`язався усунути перешкоди шляхом перевірки постів на яких несуть службу працівники РТЦК та СП та домовленості з працівниками ДПС України, які несуть службу на території Берегівського району Закарпатської області щодо сприяння ними у безперешкодному пропуску останніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України на території Берегівського району Закарпатської області.

У цей же час у відповідності до відведеної ролі ОСОБА_8 , який добре розуміючи, що приймає активну участь у незаконному переправленні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, діючи в інтересах ОСОБА_7 , який безпосередньо отримав грошові кошти від останніх за незаконне переправлення вказаних осіб через державний кордон України, з метою вчинення фізичного контролю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , залишився з ними у салоні власного автомобіля «AUDI А4» з державними номерними знаками НОМЕР_2 , де розуміючи про методи роботи правоохоронних органів, підозрюючи, що за ним може бути візуальне спостереження, з метою координації дій, придбав останнім мобільний телефон марки «NOMI» та проїхавши з м. Стрий до с. Мохнате Львівської області у напрямку Закарпатської області, наказав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поселитись у готелі «Панська Ровінь», що за адресою: с. Мохнате, вул. Івана Франка 8 А, а сам цього ж дня о 15 год 09 хв сполученням Ужок, повернувся на територію Закарпатської області.

У той час, ОСОБА_7 , отримавши грошові кошти у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за організацію незаконного їх переправлення через державний кордон України, не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний намір до кінця, будучи у попередній злочинній з мові зі ОСОБА_8 , на легковому автомобілі марки «Ford Transit Connect», білого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 сполученням Нижні Ворота об 11 год 07 хв в`їхав на територію Закарпатської області та для вирішення питання щодо усунення перешкод та незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, о 12 год 53 хв проїхав на територію Берегівського району Закарпатської області, де під час виявлення в особистих речах ОСОБА_9 спеціальних технічних заходів, о 16 год 31 хв був затриманий працівниками ДПС України.

05.06.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії

-4-

тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна, а ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, а саме передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявними. У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшла висновку про те, що слідчим доведено необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначила ОСОБА_7 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка на переконання слідчого судді є достатньою для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 11.06.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі не менші 500000 грн. Не оспорюючи висновків слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор указує на наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника. При цьому враховується, що вказані учасники процесу належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили обґрунтовані заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. При цьому клопотання захисника-адвоката ОСОБА_12 про відкладення судового розгляду визнається безпідставним, оскільки останній не підтвердив належними доказами факт перебування підозрюваного ОСОБА_7 на лікуванні.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

-5-

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-6-

Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 17.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

05.06.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 11.06.2025 за клопотанням старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) грн.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років та яке відноситься до категорії тяжких, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають

-7-

істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 у частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з ухвали, визначаючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави, слідчий суддя взяла до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя прийшла до висновку, що застава у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків і такий розмір не буде завідомо непомірним для нього.

-8-

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) грн, є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Поряд з тим, викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави не менше ніж 500000 грн не підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ініціатор клопотання, за погодженням з прокурором, у прохальній частині не вказував про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_7 , як і не вказував про виключність випадку у розумінні положень ч. 5 ст. 182 КПК України. Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор зазначив про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_7 у розмірі не менше як 500000 грн. При цьому прокурор не надав доказів на підтвердження майнового стану підозрюваного, який зумовлював би здатність останнього сплатити заставу саме у такому розмірі.

Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів ураховує, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали провадження щодо ОСОБА_7 не містять, а наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи, в тому числі тяжкість та особлива суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів

-9-

судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2025 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді