Справа № 173/454/25
Провадження №1-кс/173/298/2025
У Х В А Л А

іменем України

07 серпня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора Жовтоводської окружно прокуратури Дніпропетровської області про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки «KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля. Заявниця зазначає, що на даний час вже більше як пів року автомобіль зберігається на спеціальному майданчику ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області під відкритим небом в неналежних умовах, у зв`язку з чим відбувається вигорання лакофарбового покриття, що є значним дефектом. Просить змінити місце зберігання вказаного транспортного засобу та передати його їй на відповідальне зберігання.

Заявниця у судовому засіданні клопотання підтримала, зазначила, що коли машина не перебувала під арештом, вона її через сервісний центр продала медичній сестрі, оскільки були потрібні кошти. На даний час досудове розслідування завершено, їй сфотографували місце зберігання автомобіля та спеціалісти на СТО порахували вартість ремонту для того, щоб в подальшому вона могла ним користуватись. На теперішній час вона має захворювання суглобів та не може пересуватись тривалий час пішки, тому вимушена користуватись послугами таксі, на що витрачає протягом місяця до 7 000 грн. просила дозволити зберігання машини вдома та користуватись нею. Додала, що документально автомобіль переписаний на іншу особу, проте перебуває під арештом та переоформити його не має можливості .

Прокурор в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Слідчий в судовому засіданні зазначила, що метою накладеного арешту є відшкодування завданої шкоди, крім того, ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає конфіскацію майна. Звернула увагу, що ОСОБА_5 вже не є власником автомобіля, тому відсутні підстави для задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення заявника, слідчого, дослідивши матеріали клопотання вважаю необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

З тексту клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора Жовтоводської окружно прокуратури Дніпропетровської області про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки «KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля, разом з тим до клопотання вказана ухвала слідчого судді не долучена, а тому відсутня можливість перевірити викладені у клопотанні доводи.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 100 КПК України встановлено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Заявник порушує питання про передання їй на відповідальне зберігання арештованого майна - автомобіля марки «KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , та ключів від нього, при цьому вимог про скасування арешту повністю, або в частині заборони користування, клопотання не містить. Разом з тим в судовому засідання підозрювана ставить питання про можливість користуватись вказаним автомобілем, проте не долучено доказів на підтвердження права власності вказаним транспортним засобом.

Питання передання арештованого майна на відповідальне зберігання власнику (законному володільцю) не є способом часткового скасування арешту, тому не може бути вирішеним слідчим суддею в порядку ст. 174 КПК України.

Разом з тим, матеріали клопотання не містять відповідних документів на підтвердження: процесуального статусу заявника, права власності на арештоване майно, судового рішення щодо накладення арешту на майно, відомостей щодо стадії кримінального провадження, в межах якого майно є арештованим.

Наведене в сукупності свідчить про безпідставність клопотання, тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 170-173,174, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання транспортного засобу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: .