Дата документу 20.05.2025 Справа № 334/7638/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/616/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/7638/24Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

09 квітня 2024 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено в дію відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з ліжка в кімнаті майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: чоловічий гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, грошові кошти в сумі 2000 гривень та банківську картку АТ КБ «ПриватБанку» за № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, які знаходились в гаманці потерпілого.

В подальшому, ОСОБА_8 покинула квартиру, та викраденим майном, а саме: грошовими коштами в сумі 2000 гривень розпорядилася на власний розсуд.

Крім того, 09 квітня 2024 року, приблизно о 12 годині 04 хвилини після незаконного заволодіння ОСОБА_8 банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , власником якої являється ОСОБА_9 , у останньої з корисливих мотивів, виник умисел на привласнення офіційного документу, а саме банківської картки, з метою подальшого використання її шляхом зняття грошових коштів в банкоматі та оплати за товар. Усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 незаконно привласнила вказану банківську картку. Після чого, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужих грошових коштів з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_9 , за допомогою банківської картки з використанням пін-коду, який був записаний на фрагменті паперу, що знаходився в гаманці потерпілого.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужих грошових коштів, ОСОБА_8 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в період часу з 12 години 07 хвилин по 14 годину 25 хвилин 09 квітня 2024 року вчинила крадіжку грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_2 потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 87830 гривень 08 копійок при наступних обставинах.

09 квітня 2024 року о 12:07 год., знаходячись біля кіоску ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» за адресою: м.Запоріжжя, пр.Ювілейний, буд.22-Б, шляхом проведення транзакції безконтактного способу оплати, яка не потребує введення захисного пін-коду, з використанням банківської картки, розрахувалася через POS-термінал кіоску за придбане майно на суму 39 гривень 90 копійок.

09 квітня 2024 року о 12:27 год., знаходячись в приміщенні «Народна Аптека №104» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Героїв 93-ї бригади, буд.3, шляхом проведення транзакції безконтактного способу оплати, яка не потребує введення захисного пін-коду, з використанням банківської картки, розрахувалася через POS-термінал за придбане майно на суму 990 гривень 00 копійок.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужих грошових коштів, ОСОБА_8 , шляхом залучення ОСОБА_11 , який не був обізнаний про те, що банківська карта була викрадена ОСОБА_8 у ОСОБА_9 , передала ОСОБА_11 банківську картку АТ КБ «Приват Банк» за № НОМЕР_1 та надала вказівку в подальшому розраховуватися банківською карткою за придбане майно та використовувати її при знятті грошових коштів, на що останній погодився.

09 квітня 2024 року о 12:48 год., знаходячись в приміщенні магазину «Техноскарб» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Ентузіастів, буд.3, ОСОБА_8 обрала для себе мобільний телефон «РОСО» та за вказівкою останньої ОСОБА_11 , який не був обізнаний про те, що банківська карта була викрадена ОСОБА_8 у ОСОБА_9 , використовуючи банківську картку, яку йому передала ОСОБА_8 , та пін-код, який йому вказала остання, розрахувався через POS-термінал за придбане майно на суму 5990 гривень 00 копійок.

09 квітня 2024 року о 12:51 год. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , знаходячись біля банкомату CAZA 7389 відділення АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Запорізького Козацтва, буд.15, де ОСОБА_11 , використовуючи банківську картку, яку йому передала ОСОБА_8 та скориставшись раніше вказаним пін-кодом, за вказівкою останньої зняв готівку у сумі 20000 гривень, які передав ОСОБА_8

09 квітня 2024 року о 13:08 год., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , знаходячись біля банкомату 8427981 відділення AT «КредіАгрікольБанк» за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.222, де ОСОБА_11 , використовуючи банківську картку, яку йому передала ОСОБА_8 , та, скориставшись раніше вказаним пін-кодом, за вказівкою останньої, зняв готівку у сумі 500 гривень, які передав ОСОБА_8

09 квітня 2024 року о 13:08 год., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , знаходячись біля банкомату 6194146 відділення АТ «Райффайзенбанк» за адресою: м.Запоріжжя, пр.Металургів, буд.3, де ОСОБА_11 , використовуючи банківську картку, яку йому передала ОСОБА_8 , та скориставшись раніше вказаним пін-кодом, за вказівкою останньої, зняв готівку у сумі 20000 гривень, які передав ОСОБА_8

09 квітня 2024 року о 13:51 год., знаходячись в приміщенні ломбарду «Скарбниця» за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.224, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , використовуючи банківську картку, яку йому передала ОСОБА_8 , та, скориставшись раніше вказаним пін-кодом, за вказівкою останньої, розрахувався через POS-термінал за придбане майно на суму 2864 гривні 90 копійок.

09 квітня 2024 року в період часу з 14:20 год. до 14:25 год., знаходячись в приміщенні магазину «BRAIN» за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.147, ОСОБА_8 , скориставшись пін-кодом, шляхом проведення транзакції з використанням банківської картки, розрахувалася через POS-термінал за придбане майно на суму 37446 гривень 00 копійок.

Крім того, 03 серпня 2024 року приблизно о 10 годині 28 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №1 по вул.Хакаській, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з гаманця ОСОБА_12 , яка перебувала в салоні належного останній автомобіля «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом ривку відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 2100 гривень 00 копійок.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 разом з викраденими коштами покинула місце вчинення злочину, своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинила ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2100 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; за ч.1 ст.357 КК, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів; за ч.4 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Їй призначено покарання:

- за ч.4 ст.185 КК у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК у виді 3 років обмеження волі;

- за ч.4 ст.186 КК у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, зарахування строку попереднього ув`язнення та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просила вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким по епізоду від 03 серпня 2024 року за ч.4 ст.186 КК виправдати ОСОБА_8 за необґрунтованістю інкримінованого обвинувачення; визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК, та за ч.4 ст.185 КК призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відсутня доведеність вини ОСОБА_8 по епізоду від 03 серпня 2024 року за ч.4 ст.186 КК, оскільки потерпіла добровільно віддала грошові кошти на прохання ОСОБА_8 про допомогу грошима. ОСОБА_8 до автомобіля потерпілої не сідала, знаходилась у людному громадському місці, з гаманця ОСОБА_12 грошові кошти не брала, остання самостійно визначилась з сумою грошей, яку бажала надати ОСОБА_8 на благодійній основі. Добровільно отримавши від ОСОБА_12 грошові кошти, ОСОБА_8 пішла по своїм справам, жодних претензій від ОСОБА_12 не було. ОСОБА_12 не намагалась зупинити ОСОБА_8 , яка була довго в полі зору потерпілої. Крім того, вважала, що при обранні виду та міри покарання обвинуваченій суд, враховуючи її відношення до вчиненого, часткове визнання вини, дані про особу, міг прийти до висновку про необхідність призначення покарання із застосуванням ст.75 КК, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки. Вказала, що ОСОБА_8 щиро розкаялася, провину за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК визнала, заходів щодо відшкодування шкоди потерпілому не вживала, оскільки перебуває під вартою, зробила для себе належні висновки, раніше не судима, хворіє на тяжку хворобу цироз печінки, дуже погано себе відчуває в умовах обмеження волі, здоров`я погіршується з кожним днем, оскільки немає відповідного лікування, має сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є психічно хворою людиною. Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Вважала, що ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явились. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК апеляційний суд провів апеляційний розгляд без участі потерпілих.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченої та її захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка висловила заперечення проти скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Подія кримінальних правопорушень за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка її діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК кримінальних правопорушень обвинуваченою за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Перевіряючи вирок районного суду в частині правильності засудження ОСОБА_8 за ч.4 ст.186 КК, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч.4 ст.186 КК кримінального правопорушення ухвалено відповідно до вимог ст.370 КПК на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно з положеннями ст.94 КПК.

В основу обвинувального вироку суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання потерпілої, свідків, а також дані, які були встановлені із аналізу сукупності зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, наданих стороною обвинувачення і досліджених місцевим судом.

Доводи захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 за ч.4 ст.186 КК з тих підстав, що потерпіла добровільно віддала грошові кошти на прохання ОСОБА_8 про допомогу грошима, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження та суперечать сукупності доказів, перевірених місцевим судом під час судового розгляду.

Так, з показань допитаної потерпілої ОСОБА_12 вбачається, що вона з сином перебувала біля власного автомобіля, коли до них підійшла обвинувачена з проханням надати їй грошей, на що потерпіла дала обвинуваченій жменю монет, однак обвинувачена попросила дати паперові гроші. Потерпіла дістала гаманець та дала ще 200 грн., після чого пішла і сіла на водійське сидіння, обвинувачена пішла за нею та знову почала прохати ще грошей, в той час, коли потерпіла відкрила гаманець, щоб подивитись, яку ще можна дати купюру, обвинувачена самостійно з гаманця потерпілої, який вона тримала в руках, взяла гроші, потерпіла схопилась за ці гроші та намагалась їх повернути, просила, щоб обвинувачена віддала гроші назад, проте обвинувачена забрала гроші та пішла.

Показання потерпілої ОСОБА_12 узгоджуються з показаннями, наданими нею під час проведення слідчого експерименту 03 серпня 2024 року за її участю. В ході вказаної слідчої дії потерпіла безпосередньо на місці події послідовно відтворила обстановку на місці події та вказала на обставини події кримінального правопорушення.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 серпня 2024 року за участю потерпілої ОСОБА_12 остання впізнала на фото під №2 ОСОБА_8 як особу, яка заволоділа її грошовими коштами в сумі 2100 грн.

Допитаний свідок ОСОБА_14 пояснив, що він разом з матір`ю знаходились біля їхнього автомобіля, в цей час до них підійшла обвинувачена та почала просити грошей у матері. Мати дістала з рюкзака жменю копійок та дала обвинуваченій, на що вона сказала, що цього мало та попросила ще грошей, після чого мати дістала з гаманця 200 грн. та віддала обвинуваченій. Потім мати сіла в машину на водійське сидіння, а обвинувачена стала поруч біля водійського сидіння, мати почала казати, що не може більше дати грошей, а обвинувачена прохала ще, потім мати сказала: «віддай, я не можу більше», однак в той час обвинувачена пішла в сторону від машини.

Показання свідка ОСОБА_14 узгоджуються з показаннями, наданими ним під час проведення слідчого експерименту 06 серпня 2024 року за його участю, під час свідок безпосередньо на місці події послідовно відтворив обстановку на місці події та вказав на обставини події кримінального правопорушення.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 серпня 2024 року за участю свідка ОСОБА_14 останній впізнав на фото під №3 ОСОБА_8 як особу, яка викрала грошові кошти у його матері.

З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що 03 серпня 2024 року під час здійснення ним патрулювання на робочий планшет надійшов виклик про грабіж, прибувши на місце, його зустріла потерпіла ОСОБА_12 та повідомила, що жінка ромської національності прохала у неї гроші та після того, як потерпіла відкрила гаманець, вихопила в неї 2100 грн. В подальшому, було помічено схожу за описом жінку, яка нервувала, під час її зупинки та поверхневої перевірки було виявлено викрадені гроші, жінку було затримано.

Під час затримання ОСОБА_8 03 серпня 2024 року в ході особистого обшуку у останньої, зокрема було виявлено та вилучено грошові кошти на загальну суму 2255,5 грн., які були оглянуті, про що складено відповідний протокол.

Дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши зазначені докази, оцінивши їх в аспекті ст.94 КПК з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст.91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, районний суд обґрунтовано вирішив, що ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять факт вчинення обвинуваченою кримінально-караного діяння, передбаченого ч.4 ст.186 КК, і вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 .

На переконання колегії, суддів версія сторони захисту про, нібито, добровільну передачу потерпілою грошових коштів обвинуваченій спрямована на спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Твердження захисника про те, що жодних претензій від ОСОБА_12 до ОСОБА_8 не було, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_14 , які вказували, що потерпіла вимагала у обвинуваченої повернути гроші, однак остання забрала гроші та пішла.

З приводу посилання захисника на те, що потерпіла не намагалась зупинити ОСОБА_8 , яка довго була в полі її зору, судова колегія зазначає, що вказана обставина не є обов`язковою для кваліфікації дій обвинуваченої за ст.186 КК, оскільки для кваліфікації дій особи за ст.186 КК достатньо, щоби винна особа усвідомлювала, що вона відкрито і неприховано для потерпілого вчиняє протиправне заволодіння майном цього потерпілого. Відкрито заволодівши грошовими кошами потерпілої і покидаючи місце вчинення злочину з ними, обвинувачена явно усвідомлювала, що ці дії потерпілою сприймаються як явно протиправні по відношенню до неї.

При перевірці вироку колегією суддів не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч.4 ст.186 КК кримінального правопорушення, за яке її засуджено, що у свою чергу обумовлює відхилення доводів апеляційної скарги захисника.

З огляду на доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні передбаченого ч.4 ст.186 КК злочину твердження захисника про необхідність призначення обвинуваченій покарання за ч.1 ст.357 КК, ч.4 ст.185 КК із застосуванням положень ст.75 КК, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, є неспроможними. Адже відповідно до ст.75 КК суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, зокрема у разі засудження до позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Проте ОСОБА_8 місцевим судом призначено покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.1 ст.70 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років, що свідчить про неможливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли б перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4