КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002392 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002392 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо зазначення потерпілого, оскільки стороною обвинувачення не встановлено потерпілого у даному провадженні, так як особу, який спричинено майнову шкоду, що є обов`язковим при кваліфікації дій обвинуваченого за будь-якою частиною статті 191 КК України, не встановлено.

Крім того, обвинувальний акт за змістом не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки як фактичні обставини справи, так і формулювання обвинувачення та правова кваліфікація, містять істотні суперечності щодо розміру заподіяної шкоди, що свідчить про незрозумілість пред`явленого обвинувачення та унеможливлює роз`яснення судом на виконання вимог ст. 348 КПК України суті обвинувачення і з`ясування, чи воно є зрозумілим обвинуваченому.

І за наявності таких недоліків обвинувального акта суд визнав _____________________________________________________

Справа №11-кп/824/3690/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 5 ст. 191 КК України Доповідач ОСОБА_1

неможливим призначення судового розгляду та прийняв рішення про його повернення прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а посилання суду на недоліки в реєстрі матеріалів досудового розслідування не ґрунтуються на нормах закону, оскільки кримінальним процесуальним законодавством передбачено повернення обвинувального акта прокурору у разі саме його невідповідності ст. 291 КПК, а не реєстру.

При цьому, зазначені твердження не є підставою для такого повернення, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування додавався стороною обвинувачення до обвинувального акта і наявний у матеріалах провадження.

Крім того, зазначає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки за змістом п.п. 2, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України всі необхідні реквізити обвинувального акту, направленого до суду, зазначені у його тексті прокурором, включаючивиклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання самого обвинувачення.

Також вказує й на те, що питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та постановлення вироку в нарадчій кімнаті. За змістом кримінально-процесуального закону під час підготовчого судового засідання суд не дає оцінки фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, оскільки ці питання вирішуються на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судовим рішенням.

Крім того, звертає увагу, що роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення, відповідно до ст. 348 КПК України, здійснюється під час судового розгляду після оголошення обвинувачення.

Разом з тим, за результатами підготовчого судового засідання суд прийняв рішення про повернення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні прокурору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення захисника ОСОБА_6 проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акта прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, зокрема, зазначено, що …обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення.

Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави вважати, що основна мета складення та вручення обвинувального акта - це надання особі відомостей, які є достатніми для повного розуміння нею суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право, але не зобов`язаний, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як убачається з обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі і виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання обвинувачення, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції в ухвалі послався на те, що зазначені в ньому фактичні обставини справи, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація містять істотні суперечності щодо розміру заподіяної шкоди, а також стороною обвинувачення не встановлено потерпілого.

Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності.

Зокрема, згідно обвинувального акта, спричинення ОСОБА_7 збитків документально підтверджено на суму 4 213 200 грн. 17 коп. (з ПДВ), разом з тим розмір заподіяної шкоди складає 3 511 003 грн. 14 коп. (без ПДВ). Таким чином, вказані судом першої інстанції суперечності щодо суми завданих збитків є різницею сум з урахуванням ПДВ і без нього.

Поряд з цим, в обвинувальному акті чітко зазначено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 місцевому бюджету міста Києва завдано збитки в особливо великих розмірах в сумі 3 511 003 грн. 14 коп.

Також у вказаному обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення вказано, що збитки спричинено місцевому бюджету, потерпілим у кримінальному провадженні № 0002392 - є Київська міська рада.

В свою чергу, місце, час, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час судового розгляду по суті.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17.

Таким чином, на цій стадії судового провадження суд вправі лише перевірити наявність викладу фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення в наданому обвинувальному акті та встановити наскільки їх сукупність є достатньою для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого проти нього обвинувачення.

Зі змісту обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 вбачається, що викладені в ньому фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення є достатніми для розуміння останнім суті висунуто проти нього обвинувачення та підготовки адекватного захисту.

Що стосується інших обставин, на які суд першої інстанції послався повертаючи обвинувальний акт прокурору, то, на переконання колегії суддів, цим суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, які стосуються в тому числі і правильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, розміру завданих збитків тощо, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Вищенаведене вказує на помилковість висновків суду про невідповідність обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України.

Поряд з цим, судове рішення не містить висновків про наявність недоліків в реєстрі матеріалів досудового розслідування, як підстав для повернення обвинувального акта, а тому посилання прокурора на протилежне є надуманими та не заслуговують на увагу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають в цій частині задоволенню, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002392 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3