Номер провадження: 11-сс/813/752/25
Справа № 522/4482/25 1-кс/522/2099/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000461 від 10.10.2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 26.03.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

встановив:

СВ Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000461 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.305, ч.3 ст.307, ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України.

24.03.2025 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст.208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 24.03.2025, близько 06:00 год, під час проведення санкціонованого судом обшуку в будинку АДРЕСА_1 , де проживає громадянин України ОСОБА_6 виявлено та вилучено 2 (два) поліетиленових пакунка з кристалічною речовиною бежевого кольору - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) вагою брутто 448,3 г. та вагою брутто 309,5г. які останній в невстановлений досудовим розслідуванням час, день, та місці, незаконно придбав, перевіз до місця свого проживання та зберігав там в особливо великих розмірах з метою збуту.

Також встановлено, що PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) віднесено до списку № 2 таблиці І «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, зі змінами та доповненнями.

Виявлена загальною вагою брутто 757,8 г. PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) відповідно до таблиці № 3 Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць незначних, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, що знаходяться в незаконному обігу» утворює особливо великий розмір.

26.03.2025 року слідчий в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 22.05.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на існування обґрунтованої підозри, врахував тяжкість ймовірного покарання, яке загрожує підозрюваному та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник вказує, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та його перебування під вартою не викликається нагальною необхідністю. Вважає, що клопотання органу досудового розслідування розглянуто слідчим суддею формально, а відтак не були виконані в повній мірі головні засади кримінального провадження, задекларовані ст.2 КПК.

Прокурор та захисник у судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлены належним чином, причини неявки суду не повідомили, з заявами або клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертались.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З огляду на положення ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу без сторін.

Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст.177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ухвала містить достатнє мотивування прийнятого рішення, з посиланням на всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

У даному кримінальному провадженні обґрунтованість підозри ОСОБА_6 за ч.3 ст.307 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема:

- повідомленням співробітників 3 відділу ГВ ЗНД в Одеській області про виявлення ознак кримінального правопорушення від 24.03.2025;

- протоколом обшуку від 24.03.2025;

- експрес-тестом, який дав позитивний результат на «РVP»;

- іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному початковому етапі досудового розслідування, додані до клопотання слідчого докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК та Глави 28 КПК питання про встановлення вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту не наведено.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Так, підставою застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку апеляційного суду, обставини даного кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Крім того апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 матиме можливість здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК.

У даному кримінальному провадженні в ході проведення слідчих дій були залучені поняті та підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних та будучи обізнаним про експертну установу експертам якої доручено проведення відповідних експертиз ОСОБА_6 може незаконно впливати на зазначених експертів з метою дачі ними завідомо неправдивих висновків, а також перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, зокрема перешкоджати встановлювати інших можливих співучасників злочинної діяльності пов`язаної з поширенням наркотичних засобів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Приймаючи до уваги фактичні обставини кримінального провадження, виходячи із конкретних обставини інкримінованого підозрюваному протиправного діяння, яке характеризується надзвичайно високим ступенем суспільної небезпеки та визначається тим, що незаконні операції з наркотичними засобами та їх неконтрольований обіг завдають великої шкоди здоров`ю населення, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України не визначив ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених ч.2 ст.183 КПК обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів сторони захисту стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Пунктом 1 частини 3 статті 407 КПК передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 26.03.2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000461 від 10.10.2024 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4