Провадження №1-кс/389/647/25
Ухвала

іменем України

21 липня 2025 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 ,поданого в межах кримінального провадження №0000585 від 19.07.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, освіта неповна вища, не одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює слюсарем з аварійно-відбудовних робіт у Знам`янському управлінні по експлуатації газового господарства Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

встановив:

Старший слідчий СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській областіперебувають матеріали кримінального провадження №0000585 від 19.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 18.07.2025 приблизно о 21 год 50 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де в той час стояв припаркований автомобіль марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Перебуваючи у вказаному місці, у ОСОБА_4 раптово виник умисел на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме на пошкодження шляхом підпалу автомобіля марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 , який перебував у постійному користуванні та розпорядженні у ОСОБА_8 . Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою пошкодження чужого майна шляхом підпалу, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_4 відчинив на незачинений запірний механізм передні пасажирські дверцята автомобіля марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого взяв до рук фрагмент тканини, який виявив в салоні вказаного транспортного засобу, та за допомогою запальнички, яку мав при собі, здійснив його розпалювання вогнем, та надалі палаючий фрагмент тканини поклав до салону згаданого автомобіля, де відбулося загоряння, внаслідок чого було пошкоджено салон автомобіля, чим спричинено матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 .

За підозрою у вчиненні цього злочину 19.07.2025 о 01 год 40 хв затримано ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України.

Надалі, ОСОБА_4 19.07.2025 о 16 год 55 хв повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

У поданому клопотанні слідчий вказує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, схов або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконному впливу на потерпілого та свідків; вчинення інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила задовольнити та вказала на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ОСОБА_4 характеризується позитивно, раніше не судимий, вину в скоєному визнає, шкодує про вчинене, готовий відшкодувати заподіяну шкоду, проживає разом з матір`ю похилого віку, яка має поганий стан здоров`я. Підозрюваний також пояснив, що власника автомобіля він не знає, неприязних відносин до нього не має, події та мотив не пам`ятає, так як був у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним у п.п.1-5 ч.1 вказаної статті.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду цього клопотання слідчим суддею встановлено, що надані стороною кримінального провадження з боку обвинувачення докази вказують на наявність фактів, які у своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, у якому останньому повідомлено про підозру.

Аналіз наданих стороною обвинувачення доказів свідчить про те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного зі злочином, а тому слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, що узгоджується з вимогами Європейського суду з прав людини, зокрема позицією висловленою в п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04) від 21.04.2011, де Європейський суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На цьому етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Отже, в цьому кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до ОСОБА_4 одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Водночас, наявність всіх ризиків, регламентованих ст.177 КПК України, органом досудового розслідування наразі не доведена.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, умисним, вчинене шляхом підпалу і карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти. Хоча кримінальне правопорушення є умисним та тяжким, однак тяжких і невідворотних наслідків не спричинило.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Хоча ОСОБА_4 раніше не судимий, однак слідчий суддя допускає наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, зважаючи на те, що підозрюваний достеменно обізнаний про міру покарання, яка йому може загрожувати у разі визнання винуватим. Крім того, після вчинення злочину ОСОБА_4 втік з місця події та був затриманий за іншою адресою. Також необхідно врахувати, що у зв`язку з тимчасовою непідконтрольністю державі частини території країни ризик переховування підозрюваного на таких територіях є можливим.

Також є вірогідним ризик незаконного впливу на потерпілого та можливих свідків в цьому кримінальному провадженні, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. При встановленні наявності цього ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, як на стадії досудового розслідування, так і після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду. Ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом їх показань.

В свою чергу, ризиків, передбачених п.п.2, 5 ч.1 ст.177 КПК України під час розгляду клопотання не встановлено.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, доказів наявності судимостей у підозрюваного та/або наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення прокурором не надано. За відсутності кримінальної історії минулого підозрюваного та належних доказів про його протиправну поведінку, неможливо стверджувати про схильність підозрюваного до асоціальної, злочинної поведінки, до вчинення ним протиправних вчинків. Отже, наведене в сукупності свідчить про недоведеність ризику вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень.

Ризик знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, наразі не підтверджується фактичними даними.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст.178 КПК України, слідчим суддею враховується: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, визнання останнім своєї вини, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, де характеризується виключно з позитивної сторони, не одружений, однак має на утриманні неповнолітнього сина, на якого своєчасно сплачує аліменти, заборгованості не допускає.

Слідчий суддя також зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Сама по собі тяжкість покарання не тягне за собою безальтернативного обов`язку суду застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, що підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема рішенням у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006. Тим більше, що практикою Європейського Суду, домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі (рішення у справі «Манчіні проти Італії»).

З огляду на встановлені факти, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що прокурором не доведено наявність підстав застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та необхідність застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що на цьому етапі досудового розслідування забезпечить запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Особисте зобов`язання, на якому наполягав захисник підозрюваного, не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Водночас слідчим суддею враховується, що підозрюваний офіційно працевлаштований, не одружений, проживає разом з матір`ю похилого віку, яка має діагноз «хвороба Паркінсона», а тому застосування стосовно ОСОБА_4 цілодобового домашнього арешту повністю обмежить його можливість на забезпечення належними умовами життя та самообслуговування, такі як придбання їжі, ліків тощо, а також отримання заробітку, за рахунок якого він, в тому числі, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, а тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування домашнього арешту у певний період доби.

Визначаючи строк тримання підозрюваного під домашнім арештом, слідчий суддя враховує, що з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців. Оскільки ОСОБА_4 підозра повідомлена 19.07.2025, тому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.09.2025.

Керуючись ст.176-178, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто з 21.07.2025 до 19.09.2025.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 20 год 00 хв до 06 год 00 хв у період з 21.07.2025 до 19.09.2025, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на період з 21.07.2025 до 19.09.2025, а саме:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками в цьому кримінальному провадженні, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали негайно після оголошення вручити підозрюваному.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Підозрюваному ОСОБА_4 роз`яснити, що працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися до його житла за адресою: АДРЕСА_2 , вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з приводу питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

В порядку п.2 ч.3 ст.202 КПК України ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати підозрюваного невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали для виконання та відома направити начальнику відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, вручити прокурору та захиснику.

Дата закінчення дії цієї ухвали 19.09.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 23.07.2025.

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1