Провадження 1-кп/522/1062/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

під час судового розгляду у кримінальних провадженнях №0002996 від 31.10.2018 року та №0000585 від 15.08.2021, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території м. Одеси, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м.Одеси здійснюється судовий розгляд у об`єднаному кримінальному провадженні на підставі обвинувальних актів відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу раніше, продовжують існувати.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні вважали клопотання прокурора необґрунтованим та просив змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на більш м`який.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, приходить до висновку, що строк тримання обвинуваченого під вартою необхідно продовжити, виходячи з наступного.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст.199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, який карається позбавленням волі від чотирьох до шести років, а також тяжкого злочину проти власності, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для здоров`я особи, який карається позбавленням волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, з базовою середньою освітою, не одружений, не має постійних джерел доходів, проживає на території Миколаївської області. Після внесення ОСОБА_7 застави 01.02.2022 року, обвинувачений перестав з`являтись в судові засідання, на виклики суду не реагував, чим порушив обов`язки, передбачені п.1 ч.7 ст. 42 КПКУ, а саме: прибувати до суду за першою вимогою, та був оголошений у розшук. Крім того, ОСОБА_3 тривалий час переховувався від суду та згодом судом було встановлено, що обвинувачений відбуває покарання за іншим вироком, у зв`язку з чим судом було винесено ухвалу від 22.04.2024 року про його етапування до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з метою участі у розгляді кримінальних проваджень за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України.

Таким чином, ризики, заявлені прокурором а саме п.1,5 ч.1 ст.177 КК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме, що обвинувачений ОСОБА_3 , може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого, його поведінка під час судового розгляду та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, поведінка під час інкримінованих злочинів, дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити нові злочини, переховуватися від суду.

Ризики, які були враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу, продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та обрання застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочинів, у яких він обвинувачується. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Тому суд задовольняє клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою строком на два місяці.

Згідно із ч.7 ст. 42 КПКУ, підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний:

1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Матеріали кримінального провадження містять відомості про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого. А саме: після внесення застави обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово не з`являвся за викликами в судові засідання, ухвала про його примусовий привід не була виконана, у зв`язку із чим він був оголошений у розшук. Усі клопотання обвинуваченого про проведення судових засідань в режимі відеоконференції суд задовольнив, утім проведення відеоконферненцій виявилось неможливим з різних причини: відсутність електропостачання в приміщенні суду, неявка обвинуваченого, тощо. Водночас ризики технічної неможливості проведення відеоконференція несе сторона, яка заявила таке клопотання.

Таким чином, наведені обставини у їх сукупності свідчать про невиконання обвинуваченим одного із головних обов`язків: прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд. Недотримання ОСОБА_3 такого обов`язку а також вчинення ним під час перебування на волі іншого злочину (дивитись вирок від Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.02.2024р.), набуття статусу обвинуваченого у вчиненні нового, тяжкого, навмисного злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 ККУ, і послугували підставою до обрання більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд вважає, що за наведених обставин, ризики повторення обвинуваченим спроб ухилення від суду та продовження вчинення нових кримінальних правопорушень є очевидними, дуже високими і не потребують додаткового доведення. Саме поведінка ОСОБА_3 призвела до затягування судового розгляду та стала однією із ключових підстав для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст.1-376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 29.09.2025 включно, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 75700 (сімдесят п`ять тисяч ) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , провадження по справі №1-кс/522/1394/24.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3

обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжний заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 29.09.2025.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1