Справа № 643/9864/25
Провадження № 1-кс/643/3467/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчої - ОСОБА_3 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Харкові клопотання слідчої в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023 про арешт майна та передачу його в управління,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в якому просить, накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023 на речові докази з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

1) грошові кошти вилучені за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 у сумі: 400 000 гривень, 10 000 євро, 9 900 доларів США;

Передати вказані грошові кошти Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління на підставах, визачених ст. 19, 20 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Необхідність арешту вказаних грошових коштів та їх подальшого передання Національному агентству обґрунтовує потребою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання та задля недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі. Зазначила, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді конфіскації майна та у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, суд може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна. Враховуючи, що загальна сума вилучених грошових коштів, які підлягають арешту, на момент звернення до суду з клопотанням, перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2025 року та з урахуванням офіційного курсу валют Національного банку України, на момент звернення до суду з клопотанням, складає 1 291 245 грн, їх необхідно передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними.

У судовому засіданні слідча підтримала клопотання з мотивів викладених у ньому, просила задовольнити. Додатково зазначила, що законом передбачено правомірний спосіб утримання стороною обвинувачення майна - його арешт. При цьому, наявність декількох правових підстав арешту одного й того самого майна - не заборонена законом. Тобто одне й саме майно може бути як речовим доказом, так і майном, що підлягає подальшій конфіскації. Саме цим обумовлене звернення з клопотанням про повторний арешт майна. Також зазначила, що передання Національному агентству арештованого у кримінальному провадженні майна, що підлягає подальшій конфіскації передбачене ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», який відповідно до ст. 1 КПК України в цій частині є кримінальним процесуальним законом.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши, що клопотання не відповідає вимогам закону, містить неправдиві відомості, походження грошових коштів належним чином не встановлено, підстави для накладення арешту відсутні. Вказав, що частина вилучених грошових коштів належить чоловіку підозрюваної та їхньому сину, що зареєстровані за адресою де були вилучені кошти, зокрема, вони обоє є підприємцями та сукупний дохід чоловіка та сина з 2021 по 2024 роки склав 1 994 399 грн, крім цього син ОСОБА_4 отримав дохід у розмірі 1 712 599 грн у виді виплати виграшу від азартних ігор.

Підозрювана підтримала позицію захисника.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, встановив таке.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023 за підозрою ОСОБА_7 за ч. 3 ст.255, ч. 4 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366-2 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст.28 ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_18 за ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 358 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 368-5 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні, відповідно до останньої редакції повідомлення про підозру від 09.04.2025 (з урахуванням змін раніше повідомленої підозри та нових підозр) стороною обвинувачення ОСОБА_4 підозрюється, крім іншого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст.170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, стороною обвинувачення ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вказане свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна.

Так, під час обшуку житла ОСОБА_4 03.10.2024 виявлено та вилучено грошові кошти у сумі: 410 000 гривень, 10 000 євро, 14 700 доларів США, за адресою: АДРЕСА_1 . Так, з вилучених за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , - 410 000 гривень, а також 14 700 доларів США купюрами різних номіналів, зафіксовані в матеріалах НСРД. Отже, 4 800 доларів США (48 купюр номіналом по 100 доларів США) та 10 000 гривень (20 купюр номіналом по 500 гривень) - є речовими доказами у кримінальному провадженні, а інші гроші, вилучені за цією адресою, тобто - 400 000 гривень, 10 000 євро, 9 900 доларів США - є власністю підозрюваної.

Слідчим суддею встановлено, що вказані грошові кошти належать ОСОБА_4 .

Доводи захисника, що частина грошових коштів належить чоловікові та сину підозрюваної, слідчий суддя не сприймає критично, оскільки доказів того, що з жовтня 2024 року хтось із вказаних осіб проявляв будь-яку ініціативу щодо повернення своїх коштів - суду не надано.

Аналіз викладеного законодавства і обставин справи свідчить, що є передбачені законом підстави для накладення арешту на вищевказані грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Оцінивши надані стороною обвинувачення матеріали, слідчий суддя дійшов висновків про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до інкримінованих їй кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин, якій у випадку доведення її винуватості у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень може понести покарання у вигляді конфіскації майна, а також наявність підстав вважати, що незастосування обмежень розпорядження майном (грошовими коштами), що належить підозрюваній, може призвести до вжиття заходів останньою для його приховування, використання, передачі третім особам, тощо, а тому арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження. Таким чином всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав.

За наведених обставин клопотання в частині накладення арешту на вказані у клопотанні грошові кошти підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо передання вказаних грошових коштів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Так, ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачає можливість передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів арештованого у кримінальному провадженні майна, що підлягає подальшій конфіскації.

Отже, у цій частині зазначений закон є кримінальним процесуальним законом, який передбачає процедуру передання Національному агентству арештованого майна підозрюваного яке може бути у подальшому конфісковане за вироком суду.

Таким чином, передача Національному агентству арештованого майна підозрюваного яке може бути у подальшому конфісковане за вироком суду регулюється ст. 19 вказаного Закону.

Слідчим суддею встановлено, що загальна сума вилучених грошових коштів ОСОБА_4 перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону, управління грошовими коштами у готівковій та безготівковій формах у будь-якій валюті, а також банківськими металами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні або у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, здійснюється Національним агентством шляхом їх розміщення на депозитних рахунках Національного агентства у відповідній валюті або банківському металі, відкритих у державних банках, визначених на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі, за договором банківського вкладу на вимогу, за наявності висновку Національного банку України про створення умов для визнання банку проблемним або неплатоспроможним.

Передача у вказаному кримінальному провадженні зазначених вище грошових коштів для управління Національному агентству на умовах ефективності, а також збереження їх економічної вартості є об`єктивною необхідністю з метою виключення прямого або опосередкованого впливу та посягання на них, запобігання можливості їх приховування, передачі, використання, псування (знецінення).

Щодо доводів сторони захисту про неможливість передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів вилучених коштів під час обшуку, які визнані речовими доказами в цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Згідно з абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У пункті 4 частини першої статті 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

За абзацом четвертим частини першої статті 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управляючи активами, Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється Національним агентством на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх економічної вартості.

Абзацом першим частини першої статті 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», активи, визначені абзацом першим цієї статті, приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів.

Відтак, незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна та невжиття заходів щодо збереження арештованого майна (його втрати, погіршення фізичного стану майна, зменшення його економічної вартості), може потягти за собою негативні наслідки для підозрюваного у разі винесення обвинувального вироку стосовно останнього, а у разі винесення виправдувального вироку може стати порушенням прав підозрюваного у вигляді втрати вартості майна за час його перебування під арештом, що в обох випадках унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Окрім того, вжиття заходів щодо управління вказаним арештованим майном спрямовані на захист інтересів підозрюваного, оскільки гарантує власникам майна збереження його вартості, а також дає можливість збільшити цю вартість, тим самим компенсуються усі негативні наслідки застосування такого арешту.

Враховуючи вищевикладене та з метою забезпечення збереження майна підозрюваного яке може бути у подальшому конфісковане за вироком суду, слідчий суддя доходить висновку, що грошові кошти підлягають передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Керуючись ст. 98, 100, 131, 132, 170 - 173, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023 на речові докази з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- грошові кошти вилучені за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 у сумі: 400 000 гривень, 10 000 Євро, 9 900 доларів США.

Передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління на підставах, визначених ст. 19, 20 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», грошові кошти на які накладено арешт, а саме грошові кошти загальною сумою 9 900 (дев`ять тисяч дев`ятсот) доларів США, 10 000 (десять тисяч) Євро, 400 000 (чотириста тисяч) гривень.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню в частині накладення арешту на майно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в частині накладення арешту на майно протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 08:10 25.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1