Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3896/25
номер провадження 1-кс/695/1009/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000987 від 01.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Прохорівка, Канівського району, Черкаської області, українки, громадянки України, освіта повна загальна середня, не працюючої, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000987 від 01.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді смерті ОСОБА_8 , з яким спільно проживала однією сім`єю, але не перебувала у шлюбі, вчинила відносно нього фізичне насильство, яке виражалося у нанесенні трьох ударів лезом сокири по голові, однак з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки очевидці події забрали з рук ОСОБА_5 знаряддя вчинення злочину.

Так, ОСОБА_5 01.09.2025 близько 00 години 10 хвилин, перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя ОСОБА_8 , з яким спільно проживала однією сім`єю, але не перебувала у шлюбі, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті останнього та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час розпиття спиртних напоїв, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, взяла до рук сокиру та нанесла ОСОБА_8 , три удари лезом сокири по голові, яка є життєво важливим органом, внаслідок чого спричинила останньому, згідно з довідкою КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради №1440 від 01.09.2025, тілесні ушкодження у виді різаної рани задньо-бокової поверхні шиї зліва, рубано-різаної рани скронево-вилочкової ділянки обличчя з ушкодженнями кісток черепа, рубано-різаної рани волосяної частини голови, ускладненої профузною кровотечею, які є небезпечні для життя в момент їх спричинення, однак з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки очевидці події забрали з рук ОСОБА_5 знаряддя вчинення злочину

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК України незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

01 вересня 2025 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

01 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Приймаючи до уваги вище викладене, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик можливого переховування від органу досудового розслідування, обґрунтовується: відсутністю міцних соціальних звязків у місці проживання, оскільки підозрювана не працює, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваній, оскільки ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що вона підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання. Невідворотність покарання за скоєний злочин вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_5 , проживає в одному населеному пункті з потерпілим та свідками події кримінального правопорушення, та їй відоме місце їх проживання тому матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілого шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності;

- ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_5 не змогла довести злочин, що їй інкримінується до кінці, з причин, що не залежали від її волі, та не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для його доведення до кінця, оскільки очевидці події забрали з її рук знаряддя вчинення злочину - сокиру, та перебуваючи на волі, знаючи місцезнаходження потерпілого, остання може продовжити вчиняти протиправні дії спрямовані на настання смерті потерпілого.

- в разі не обрання їй запобіжного заходу, матиме змогу й надалі вчинити інші злочини проти життя та здоров`я;

Вказане свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваної, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно ОСОБА_5 не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків; 3) домашній арешт - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних у даному клопотанні ризиків.

Таким чином, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 відсутні, а тому у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України інший, більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім та дієвим для запобігання вказаним ризикам, а її вік, стан здоров`я не перешкоджають перебувати під вартою.

З огляду на викладене, слідчий, за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, при цьому, враховуючи, що злочин вчинений із застосуванням насильства, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні відсутні.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили його задовольнити та просили суд застосувати до підозрюваної запобіжний захід, з урахуванням наявності обгрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_5 просила обрати стосовно неї більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у застосуванні стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт;5) тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані стороною кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п"ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000987 від 01.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

01 вересня 2025 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

01 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України обгрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом обшуку від 01.09.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.09.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.09.2025; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 від 01.09.2025; протоколом огляду місця події від 01.09.2025 за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Лікарняна 2.

На даній стадії процесу слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об"єктивно зв"язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зв"язок підозрюваної ОСОБА_5 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є обгрунтованою.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 .

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Слідчий суддя приходить до висновку про доведеність існування ризику, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить не лише вагомість доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки санкція ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, але і відсутність у ОСОБА_5 міцних та сталих соціальних зв`язків.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, зокрема її вік та стан здоров`я, інші дані про особу ОСОБА_5 слідчий суддя приходить до висновку про доведеність існування ризику можливості підозрюваній переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи, відсутні.

Крім того, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність існування ризику, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існує об`єктивний ризик того, що ОСОБА_5 шляхом вмовлянь або погроз може вплинути на них, з метою зміни показань або змусити їх надавати неправдиві показання у кримінальному провадженні, для уникнення нею кримінальної відповідальності. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що станом на теперішній час допитані потерпілий та свідки надали показання, якими підтверджується вина ОСОБА_5 . З метою уникнення відповідальності остання може незаконно впливати на них з метою надання неправдивих показань органу слідства та суду.

Разом з цим, відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. З вказаного випливає, що надані потерпілими та свідками під час досудового розслідування показання повинні бути надані останніми також і суду, а зважаючи, що такі докази як показання потерпілих та свідків мають значну вагу за даним провадженням, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний як особисто, так і через інших осіб може вплинути на потерпілих та свідків з метою змусити відмовитись від дачі показань або змінити їх при надані суду під час розгляду справи по суті.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків з метою змусити їх змінити показання, відмовитися давати показання та співпрацювати з слідством для уникнення нею кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність існування ризику, що ОСОБА_5 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 вчинила всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі та ОСОБА_5 перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість довести злочин до кінця.

Разом з тим, у судовому засіданні існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення прокурором не доведено та грунтується на припущеннях.

Варто зауважити, що метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При цьому слід зазначити, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати слідству, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Отже, на думку слідчого судді, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, є підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000987 від 01.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя також враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання у разі визнання її винуватою у інкримінованому кримінальному правопорушенні, її вік та стан здоров`я, що слідчому судді не надано відомостей про стан здоров`я ОСОБА_5 , який унеможливлював тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора та неможливості надання їй кваліфікованої медичної допомоги.

Практика Європейського суду з прав людини передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи іншій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №№ 0000987 від 01.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України підлягає задоволенню, а до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м"які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання доведеним під час судового розгляду ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваної ОСОБА_5 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для застосування до підозрюваної більш м"яких запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту, слідчий суддя не вбачає.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов"язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки злочин, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 пов`язаний із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.176,177,178, 183,193-194,196, 197, 205, 309, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000987 від 01.09.2025 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з моменту затримання особи з 01.09.2025 року по 30.10.2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали оголошено 04 вересня 2025 року о 08 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1