КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/794/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3898/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.06.2025 року, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прибути до укриття чи бомбосховища у будь-який час, коли лунають сигнали тривоги, які сповіщають населення про повітряну небезпеку.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- заборонити спілкування з потерпілим в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали визначено до 17.06.2025 року включно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000252 від 05.03.2025 року ОСОБА_7 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на те, що прокурор під час розгляду клопотання не довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1- 3 статті 177 КПК України.

Апелянт звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 2 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

З оспорюваної ухвали та матеріалів справи вбачається, що прокурор не довів, а слідчий суддя помилково встановив наявність обґрунтованої підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1-3 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник також посилається на відсутність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Захисник зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 17.04.2025 року отримав письмове повідомлення про підозру після проведеного за місцем його фактичного проживання обшуку. Того ж дня, отримав повістку про виклик слідчого для участі у допиті на 22 квітня 2025 року.

Не маючи наміру переховуватись, прибув на допит на визначену слідчим дату і час, надав правдиві свідчення, визнав провину, виявив бажання та намір відшкодувати завдані потерпілому збитки.

Апелянт вважає, що припущення органу досудового розслідування про ризик переховування не має жодного документального підтвердження, та не узгоджуються з поведінкою підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки у разі реального наміру уникнути покарання, маючи 5 діб на переховування, міг цим скористатись.

Також, підозрюваний, розуміючи наслідки невиконання ним покладених на нього обов`язків, визначених ч. 7 ст. 42 КПК України, прибув на судове засідання з розгляду клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу, що вкотре доводить про відсутність ризику переховування.

Більше того, і слідчий і прокурор у клопотанні посилаються на практику ЄСПЛ і зазначають, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

В той же час, слідчий за погодженням з прокурором вказують на те, що підозрюваний не має стабільних соціальних зв`язків в місті Києві, достовірно знаючи що він зареєстрований та проживає в місті Коростишів, Житомирської області.

Щодо ризику впливу на потерпілого, захисник зазначає, що ОСОБА_7 під час допиту 22.04.2025 року повідомив, що потерпілого не знає, оскільки спілкувався через застосунок, а операції з криптовалютою не ідентифікували особу, яка перерахувала кошти.

Більше того, підозрюваний виявив бажання відшкодувати завдані потерпілому збитки.

Захисник зазначає, що діючи за дорученням підозрюваного ОСОБА_7 він зустрічався 25.04.2025 року з потерпілим у кримінальному провадженні № 0000252 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для урегулювання питань, пов`язаних з відшкодуванням завданих збитків. ОСОБА_11 обумовив строки та спосіб відшкодування, і повідомив, що бажання зустрічатись з підозрюваним не має.

Таким чином, ризик впливати на потерпілого, не знаючи його особи до цього часу і маючи намір примирення, не те що не доведений органом досудового розслідування, а й у разі задоволення клопотання та обрання міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною спілкування з потерпілим унеможливить відшкодування збитків та фактично заборонить підозрюваному реалізувати своє право на примирення.

Окрім цього, захисник звертає увагу на те, що мати підозрюваного - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тривалий час проживає за межами території України, в одній із країн Європи. Останній раз виїжджала за межі України 18.10.2023 року.

Підозрюваний проживає в м. Коростишів разом із своєю бабусею - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якій вже 72 роки і яка потребує додаткової уваги та допомоги.

На думку захисту, недоведеним є і ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у оголошеній підозрі ОСОБА_7 не зазначено обставин використання методів та засобів переховування або конспірації, приховування особистості, злочин вчинено 10.02.2025 року, який завершений того ж дня, він не є пролонгований або триваючий, і постійного доходу не приносить, а також те, що за текстом стосується особи жіночої статі, у підписанні клопотанні з аргументуванням вказаного ризику виникла технічна помилка при копіюванні тексту з іншого клопотання в рамках іншого кримінального провадження та іншої підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з наведених у ній підстав, доводи прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 05.03.2025 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

17.04.2025 року в порядку, передбаченому статтями 276-278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

30.04.2025 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодження з заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.09.2024 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману (шахрайство), із використанням електронно-обчислювальної техніки, під приводом здійснення операцій з обміну валют.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з метою заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману, із використанням електронно обчислювальної техніки, під приводом здійснення операцій з обміну валют, діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідування час, однак не пізніше 11 год. 20 хв. 10.02.2025, використовуючи власний мобільний телефон Apple iPhone 14 Pro Max IMEI НОМЕР_1 , зареєстрував акаунт « ОСОБА_14 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , що своїм зовнішнім виглядом імітував справжній акаунт пункту обміну валют «valutaexchange».

Надалі, 10.02.2025 року ОСОБА_11 , маючи на меті здійснення операції з обміну валют, використовуючи соціальну мережу «Instagram», будучі переконаним в справжності пункту обміну валют, написав повідомлення акаунту «valuta.exchange» щодо обміну крипто валютних активів на суму 35 000 USDT в мережі TRC-20.

У подальшому, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , 10.02.2025 року, діючи з метою заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману, із використанням електронно обчислювальної техніки, під приводом здійснення операцій з обміну валют, діючи умисно, відповів ОСОБА_11 щодо можливості здійснення операції з обміну валют та використовуючи власний мобільний телефон Apple iPhone 14 Pro Max IMEIНОМЕР_1 надав криптовалютний гаманець НОМЕР_3 в мережі TRC-20, на який необхідно перерахувати криптовалютні активи в сумі 35 000 USDT, які в еквіваленті дорівнюють 35 000 доларам США.

В цей же день, о 13 год. 20 хв. ОСОБА_11 , будучі введеним в оману, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 25, перерахував на попередньо наданий криптовалютний гаманець НОМЕР_3 активи в сумі 35000 USDT однією транзакцією з власного криптовалютного гаманця НОМЕР_2 , про що повідомив ОСОБА_7 .

У подальшому, ОСОБА_7 , 10.02.2025 року, приблизно о 13 год. 20 хв., отримавши підтвердження про зарахування криптовалютних активів на суму 35000 USDT в мережі TRON TRC-20 компанії Tether, на попередньо створений ним крипто валютний гаманець НОМЕР_3 , не виконавши попередніх домовленостей щодо обміну активів, грошові кошти на суму 35 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.02.2025 становить 1 451 565,5 гривень, ОСОБА_11 не передав, а криптовалютними активами на суму 35 000 доларів США розпорядився на власний розсуд, чим заволодів шляхом обману майном ОСОБА_11 .

Слідчий зазначив, що підозра ОСОБА_7 обґрунтовується доказами, які зібрані у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, а також наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він вчинив злочини, за які законом передбачено покарання строком до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна та згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Слідчий також зазначив, що у кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які вимагають обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (відповідно до ст. 177 КПК України): переховуватися від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, однак будучі допитаним в якості підозрюваного, він свою вину визнав повністю, розповів про механізм вчинення ним, іншими членами та організаторами злочинної організації злочинів, а також висловив намір співпрацювати в подальшому з органом досудового розслідування

Сторона обвинувачення вважає, що враховуючи визнання своєї вини, надання викривальних показів щодо інших членів злочинної організації, застосування цілодобового домашнього арешту буде дієвим запобіжним заходом щодо нього на цій стадії досудового розслідування, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання зазначеним ризикам і не забезпечать дієвість кримінального провадження.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та запобігання вище наведеним ризикам слідчий просив застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.06.2025 року, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прибути до укриття чи бомбосховища у будь-який час коли лунають сигнали тривоги, які сповіщають населення про повітряну небезпеку.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- заборонити спілкування з потерпілим в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали визначено до 17.06.2025 року включно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами у їх сукупності, а саме:

- протоколом огляду інформації, отриманої в ході тимчасового доступу до речей і документів від компанії «Instagram»;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ;

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду мобільного телефону, вилученого в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованого злочину, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність слідчим у клопотанні існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія суддів виходить із того, що ОСОБА_7 , будучі уродженцем Житомирської області, маючи родичів та знайомих на території Житомирської області, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може втекти з місця проживання, відомого органу досудового розслідування та переховуватись поза відомим місцем проживання.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні), вбачається із того, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про анкетні дані потерпілого, може здійснити вплив на потерпілого з метою зміни ним наданих показів.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється) обґрунтовується тим, що у органу досудового розслідування є достатньо даних, що ОСОБА_7 , маючи знання у сфері інформаційних технологій та здобувши навички вчинення кримінальних правопорушень у вказаній сфері із використанням засобів конспірації та приховування особистості, маючи прибуток від такої діяльності, може продовжити свою злочинну діяльність, продовжуючи вчиняти аналогічні злочини.

Таким чином, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , ступінь суспільної небезпеки та його наслідки, суворість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованих йому дій та дані про особу підозрюваного, врахувавши процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов правильного висновку про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді та не убачає підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, оскільки, на переконання колегії суддів, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання саме такий запобіжний захід був достатнім стримуючим засобом, та здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання апелянта на належну процесуальну поведінку підозрюваного, зокрема, те, що підозрюваний прибув на допит на визначену слідчим дату і час, надав правдиві свідчення, визнав провину, виявив бажання та намір відшкодувати завдані потерпілому збитки, прибув на судове засідання з розгляду клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу і не має наміру переховуватись, а також те, що підозрюваний постійно проживає в м. Коростишів Житомирської області разом із своєю бабусею - ОСОБА_13 , якій 72 роки і яка потребує додаткової уваги та допомоги, не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_7 , в разі застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Інші доводи апеляційної скарги захисника висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4