27.08.2025 Справа № 363/4939/25
ВИРОК
27 серпня 2025 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кармелава Каунаського району, Литва, із середньої освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 22.10.2019 Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 18.08.2020 скасовано іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі;
- 04.09.2020 Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 297 КК України з призначенням остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України на строк 5 років позбавлення волі, звільненого 19.02.2024 року на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 09.02.2024 від відбування покарання умовно-достроково на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців 26 (двадцять шість) днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України,
06.08.2025,близько 17 год. 30 хв., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи поблизу стадіону, який знаходиться по вул. Комсомольська с. Димер Вишгородського району Київської області, виявив дикоростучі рослини роду коноплі. В подальшому, знаходячись на вказаному стадіоні, у той же день та час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на придбання та в подальшому на зберігання наркотичних засобів. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне придбання наркотичних засобів, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст.ст. 12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», протиправно, ОСОБА_3 зірвав невизначену кількість рослин, частково відокремив від стовбурів рослин роду коноплі гілля та листя, які помістив у полімерний пакет. Таким чином ОСОБА_3 незаконно, умисно, без мети збуту, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, для власного вжитку. В подальшому, в той же день та час, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , ігноруючи норми, що закріплюють порядок поводження з наркотичними засобами, умисно, перебуваючи по вул. Комсомольська с. Димер Вишгородського району Київської області, тримаючи при собі полімерний пакет в якому знаходився наркотичний засіб обіг якого обмежено канабіс, вирушив за місцем свого проживання, тим самим почавнезаконно зберігати вказаний наркотичний засіб.
Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних проступків. А тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст. 382 КПК України.
До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності його захисника ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту. Згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Крім того, йому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудовим розслідуванням обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім цього, відповідно до вимог ч.1 ст. 302 КПК України прокурором в обвинувальному акті заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України оскільки судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Таким чином, аналізуючи наведене, оцінивши докази зібрані під час досудового розслідування, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 доведена повністю та його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.
При призначенні виду покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжуючі покарання.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України та пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №?7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.
ОСОБА_3 не одружений, не працює, має середню освіту, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше судимий.
Скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309КК України відноситься до кримінального проступку.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого,відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
До обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого,відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).
Виходячи з викладеного, враховуючи, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , діяння є кримінальним проступком, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив вищевказаний кримінальний проступок, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання на 1 рік 6 місяців 26 днів на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира Житомирської області від 09.02.2024.
У відповідності до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом не відбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання,призначеного за новий злочин,а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже, як відзначив у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі №686/3226/20 Верховний Суд, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , раніше судимий 04.09.2020 Іванківським районним судом за ч. 3 ст. 297, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі. 19.02.2024 року (початок строку 04.09.2020, кінець строк 04.09.2025), на підставі ухвали Богунського районного суду Житомирської області умовно-достроково звільнений від відбування покарання на 1 рік 6 місяців 26 днів.
Кримінальний проступок у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 скоїв 06.08.2025, тобто в період умовно-дострокового звільнення до повного відбуття покарання.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком, остаточне покарання йому слід призначити з урахуванням вимог ст. ст. 71, 72 КК України у виді позбавлення волі та штрафу, який необхідно виконувати самостійно.
Підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання за правилами ст. 69 КК України відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.
Процесуальні витратина залучення експерта в розмірі 2674 грн. 20 коп. в кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого.
Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 381-382 КПК України, суд, -
Строк відбування покарання обраховувати з моменту прибуття ОСОБА_3 до місця відбування покарання у зв`язку з виконанням вироку.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 коп.
Речові докази: речовину рослинного походження зеленого кольору, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом,маса канабісу, в перерахунку на висушену речовину, становить 235,91 г, поміщеного до спеціального пакету з індивідуальним номером 3300780, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, знищити
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

На підставі абз. 3 ч. 3 ст. 395 КПК України якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 382 КПК України вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У відповідності до ч. 4 ст. 382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1