Номер провадження: 11-сс/813/675/25
Справа № 502/371/25 1-кс/502/16/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 21.02.2025 року про повернення скарги на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000205 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

19.02.2025 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність органів прокуратури України в кримінальному проваджені №0000205 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 ККУ. Апелянт зазначає про те, що неодноразово звертався зі скаргами до прокуратур різного рівня та Уповноваженого з прав людини, проте бездіяльність досудового розслідування в кримінальному проваджені триває. Просить визнати тривалість вказаного кримінального провадження неправомірною та зобов`язати Ізмаїльську окружну прокуратуру негайно усунути порушення недотримання розумних строків у кримінальному провадженні.

Оскарженою ухвалою слідчого судді скарга повернута особі, яка її подала.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що зі змісту скарги та додатків до неї не можливо встановити, які саме дії чи бездіяльність, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, оскаржує ОСОБА_5 , а також коли саме певні дії, чи бездіяльність були вчиненні правоохоронними органами.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, визнати тривалість кримінального провадження неправомірною та зобов`язати прокуратуру України негайно усунути порушення недотримання розумних строків у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 мотивує тим, що він неодноразово звертався зі скаргами до Ізмаїльської місцевої прокуратури, Одеської обласної прокуратури та до Генерального прокурора України щодо неналежного проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000205, яке триває 4 роки, проте жодних заходів реагування вжито не було.

Також ОСОБА_5 зазначає, що звертався до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини. За результатами його звернення керівнику Ізмаїльської місцевої прокуратури було вказано на необхідність забезпечення належної якості процесуального керівництва досудовим розслідування, однак заходів реагування вжито не було.

Апеляційний розгляд проведено без участі заявника ОСОБА_5 та прокурора, які будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги неявку учасників справи, колегія суддів оцінює таку позицію сторін, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 8 ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 24 КПК України (далі КПК) кожному гарантується забезпечення права на оскарження судових рішень.

Положеннями ч.1 ст.117 КПК встановлено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Оскаржена ухвала слідчого судді постановлена 21.02.2025 року без участі ОСОБА_5 , а копія ухвали направлена на адресу останнього засобами поштового зв`язку.

Разом з тим, матеріали судової справи не містять відомостей про дату отримання ОСОБА_5 копії ухвали.

Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення права ОСОБА_5 на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 21.02.2025 року підлягає поновленню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з положеннями ст.24 КПК, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано Главою 26 КПК.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

При цьому, визначений ст. 303 КПК перелік рішень чи бездіяльності, які можуть бути оскарженні під час досудового розслідування є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що зі скарги ОСОБА_5 та доданих до неї матеріалів складно встановити, які саме дії чи бездіяльність, передбачені ч.1 ст.303 КПК, оскаржує скаржник, а також коли та якою конкретною посадовою особою така дія чи бездіяльність були вчинені, що в свою чергу позбавляє слідчого суддю можливості перевірити дотримання скаржником 10-ти денного строку для подачі скарги, визначеного ч.1 ст.304 КПК, з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді місцевого суду про повернення скарги відповідає положенням ч.2 ст.304 КПК, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Разом з цим, не вбачаючи підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу апелянта, що ч.1 ст.308 КПК передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Із доданих до скарги ОСОБА_5 матеріалів убачається, що фактично предметом скарги є недотримання розумних строків під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000205 від 10.03.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Із матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово звертався до Ізмаїльської окружної прокуратури та Одеської обласної прокуратури зі скаргами щодо неефективного та довготривалого здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000205, чим фактично реалізував своє право, закріплене положеннями ст.308 КПК.

Також з матеріалів судової справи вбачається, що за результатами розгляду звернень ОСОБА_5 , з метою активації та ефективності проведення досудового розслідування, прокурором-процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні неодноразово надавались вказівки дізнавачу сектору дізнання ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та встановлювався строк їх виконання. Вказані обставини свідчать про виконання прокурором положень ст.ст. 36, 308 КПК.

За наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі, якщо на його думку, вказівки прокурора-процесуального керівника дізнавачем у встановлений строк виконані не були, то саме таку бездіяльність заявник має право оскаржити до слідчого судді в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК.

Враховуючи, що за результатами апеляційного розгляду не встановлено підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 117, 303, 304, 306, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 21.02.2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 21.02.2025 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність органів прокуратури у кримінальному провадженні №0000205 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4