УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 Справа №607/16009/25 Провадження №1-кп/607/1748/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши у приміщенні суду в м. Тернополі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001202 від 28 червня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,-

за участі прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001202 від 28.06.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.286-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення, вказавши, що обвинувачений беззастережно визнає вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, щиро розкаюється, відшкодував завдані потерпілій збитки, раніше не судимий та погоджується на призначення покарання відповідно до умов угоди. Крім цього, сторона захисту вважає, що зміст угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди.

Потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілої ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди з обвинуваченим, просили суд затвердити угоду про примирення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечив щодо затвердження угоди, зокрема зазначив про те, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства, зокрема в частині узгодженого сторонами покарання.

Заслухавши в підготовчому судовому засіданні думку прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу та її представника, перевіривши матеріали кримінального провадження та всі обставини укладення угоди про примирення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в її затвердженні.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, є нетяжким злочином, що свідчить про можливість укладення угоди про примирення у кримінальних провадженнях такої категорії. Водночас, зазначений злочин передбачений розділом ХI КК України «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту», та має двооб`єктний склад, а саме: безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст.286 КК України, а також його обов`язковим об`єктом виступає життя і здоров`я особи.

В угоді про примирення сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», прийнятим ВР України 16.02.2021 року, з метою більш жорстокого дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, КК України доповнено ст.286-1, санкція якої передбачає більш суворе покарання, ніж санкція ст.286 КК України.

Таким чином, законодавцем виокремлено в окремий склад кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю порівняно з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.286 КК України. Для задоволення інтересу суспільства (публічного інтересу), який полягає у суворому покаранні осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Окрім цього відповідно до ч.2 ст.65 КК України при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Зі змісту зазначених вище положень вбачається, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Санкція ч.1 ст.286-1 КК України, передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Як вже зазначалося вище, сторони угоди узгодили покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Проте, приписи ст.69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування положень ст.69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Враховуючи зазначені в угоді обставини, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання є занадто м`яким та таким, що не відповідає вимогам ст.65 КК України.

За вказаних обставин умови угоди суперечать вимогам Кримінального кодексу України, не відповідають інтересам суспільства, що є підставою для відмови в затвердженні угоди про примирення, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.474 КПК України.

Враховуючи положення ст.474 КПК України судове провадження продовжується у загальному порядку.

Також суд роз`яснює, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається (ч.8 ст.474 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 376, 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні угоди про примирення укладеної 28.08.2025 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001202 від 28 червня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України відмовити.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1