УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 від 12.04.2025 про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001663 від 05.09.2024,

установив:

Через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (вхід. № 39217) скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 від 12.04.2025 про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001663 від 05.09.2024.

Скаргу мотивовано тим, що дізнавачемШевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001663 від 05.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоуправство), в якому 20.03.2025 ОСОБА_3 визнано потерпілим.

14.04.2025 на електронну адресу скаржника надійшла постанова про часткову відмову у задоволенні клопотання винесена 12.04.2025 дізнавачем сектору дізнання Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з висновками дізнавача, викладеними в оскаржуваній постанові, заявник звернувся до слідчого судді з цією скаргою, зазначивши, що постанова дізнавача від 12.04.2025 є необґрунтованою та незаконною, а тому просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 від 12.04.2025 про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001663 від 05.09.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 21.04.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 22.04.2025 скаргу передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Скаржник у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляд справи. Однак, через систему «Електронний суд» ОСОБА_3 направив заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Дізнавач Шевченківського УП ГУНП у місті Києві також не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляд справи.

Разом з тим, неявка дізнавача у відповідності до ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Виходячи з вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається із матеріалів справи, дізнавачем Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001663 від 05.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, в якому 20.03.2025 ОСОБА_3 визнано потерпілим.

Постановою дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 від 12.04.2025 частково відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення та проханням повідомити про особу (осіб) яким вручено повідомлення про підозру.

Слідчий суддя не погоджується з такою позицію дізнавача, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя, враховуючи положення статті 110 КПК України, вважає, що оскаржувана постанова про часткову відмову у задоволенні клопотання не є обґрунтованою з огляду на те, що дізнавачем формально частково відмовлено у задоволенні клопотання.

Враховуючи вищевикладене, на думку слідчого судді, вищевказана постанова є формальною та містить виключно норми чинного законодавства без зазначення мотивів та підстав прийняття вказаної постанови.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у задоволенні клопотання не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Із урахуванням вищенаведених норм та аналізу наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, зважаючи на позицію дізнавача, який у судове засідання не з`явився, письмових заперечень на скаргу не надав, а тому слідчий суддя вважає, що дізнавач під час винесення оскаржуваної постанови у кримінальному провадженні, формально підійшов до її складання, належним чином не виконав вимоги КПК України, що безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 91, 92, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 від 12.04.2025 про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001663 від 05.09.2024 - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 від 12.04.2025 про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001663 від 05.09.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5