Справа № 308/5391/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2025 року м. Ужгород
28 лютого 2025 року постановою слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 вищевказаний транспортний засіб, власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний речовим доказами у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на транспортний засіб зазначено як збереження речових доказів.
Представник заявника зазначає, що відповідно до протоколу огляду транспортного засобу у вилученого транспортному засобі не виявлено жодних речей, предметів, чи будь яких інших доказів, які б надавали слідству, суду встановити будь які фактичні обставини справи.
Всі необхідні слідчі дії, пов`язані з вищевказаним автомобілем, в ході досудового розслідування, та які були підставою для слідчого судді про накладення арешту, проведено. Подальше зберігання автомобіля на спеціальному майданчику відділу поліції, є недоцільним. Перебування автомобіля на відкритому просторі, псується через вплив на нього погодних умов, а отже втрачає свою цінність, що завдає майнової шкоди майну. власниця майна не має відношення до вказаного кримінального провадження та процесуального статусу і подальше накладення арешту на вищевказане майно позбавляє її права власності на належні речі, яке гарантоване ст. 41 Конституції України.
У судовому засіданні прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, зазначив, що вилучений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а також автомобіль безпосередньо використовувався учасниками кримінального правопорушення під час вчинення протиправних дій. Відтак автомобіль містять на собі сліди вчинення злочину та має важливе доказове значення у кримінальному провадженні. Також прокурор зазначив, що 23.05.2025 року досудове розслідування в кримінальному провадженні завершено та сторонам відкриті матеріали в порядку ст. 290 КПК України. На даний час в зазначеному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт, який буде скеровано до суду .
Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляла.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Також на вищевказаній ділянці місцевості виявлено гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканку: АДРЕСА_1 , яка керувала транспортним засобом марки «Chery» моделі «Jaggi» д.н.з. НОМЕР_3 , жовтого кольору, даний транспортний засіб вилучено та поміщено на спеціальний майданчик ГУНП в Закарпатській області, також було вилучено від останньої свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 , яке упаковано до паперового конверту НПУ з пояснювальним написом та мобільний телефон марки «Iphone 12» у корпусі чорного кольору, який упаковано до спеціального полімерного пакету НПУ CRI 1124416 з пояснювальним написом.
Постановою слідчого від 28.02.2025 року вилучене майно визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
14.03.2025 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було розглянуте клопотання прокурора про арешт майна та постановлено ухвалу № 308/3143/25, згідно якої клопотання задоволено частково та накладено арешт на: транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Honor» у корпусі чорного кольору. У задоволенні клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Chery» моделі «Jaggi» д.н.з. НОМЕР_3 , жовтого кольору, свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Iphone 12» у корпусі чорного кольору відмовлено.
При розгляді вказаного клопотання слідчим суддею було встановлено необхідність такого арешту, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, особу якій належить вказане майно, а також відповідність такого критеріям ст. 98 КПК України. Арешт було накладено з метою його збереження у даному кримінальному провадженні як речового доказу.
Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя вивчивши доводи клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього докази, вважає такі необґрунтованими, стороною захисну на виконання наведених вище норм Закону не доведено слідчому судді, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Заявником не додано до матеріалів справи доказів доводів зазначених у клопотанні, зокрема того, що мета накладення арешту на даний час досягнута, всі експертизи та слідчі дії з арештованим майном проведені (відсутні висновки проведених експертиз та проведення слідчих дій), а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час не відпала потреба в застосуванні арешту, такий накладено було обґрунтовано, будь-яких обставин, які б не були відомі під час вирішення питання про накладення арешту не встановлено.
Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.
Також слід звернути увагу на те, що при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
За таких обставин подане клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 167, 174, 309 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде виготовлено 26.05.2025 року о 16 .10 год..
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1