Справа № 132/2587/25
Ухвала

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

07 серпня 2025 року м. Калинівка

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, клопотання заступника начальника слідчого відділу відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000278, відомості про яке 05.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нова Гребля Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 06.08.2025 надійшло клопотання заступника начальника слідчого відділу відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000278, відомості про яке 05.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нова Гребля Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на 60 днів.

Згідно із протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 06.08.2025 вказане клопотання передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Це клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000278, відомості про яке 05.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 10.04.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 101 ОСОБА_5 , було обліковано у вищевказаній військовій частині як тимчасово прикомандированого з військової частини НОМЕР_2 у зв`язку із залишенням попереднього місця проходження служби.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по даний час.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь.

Згідно до ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Статтею 41 Конституції України, окрім іншого, передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, солдат резерву 42 запасної роти військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи поза службою, знаходився за адресою вул. Вадима Нестерчука в м. Калинівка Хмільницького району Вінницької області, де проводив дозвілля біля місцевого ставу. Побачивши на березі ставу особисті речі, які залишила малолітня ОСОБА_9 , пішовши купатись у водоймі, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном.

Далі реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 05.08.2025 року близько 15:40 год., будучи обізнаним в тому, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», дія якого неодноразово продовжувалась, востаннє Указом Президента України від 14 липня 2025 року затвердженого Законом України № 4524 ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону марки «iPhone» моделі «12 Pro» у корпусі золотого кольору, який належить малолітній ОСОБА_9 , вартість якого, відповідно довідки вартості складала 16 500 грнивень.

В подальшому, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив матеріального збитку потерпілій ОСОБА_9 на суму 16 500 гривень.

05.08.2025 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 06.08.2025 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом допиту потерпілої, протоколами допиту свідків, протоколом огляду речей, протоколом затримання ОСОБА_5 та речовими доказами у кримінальному провадженні

На підставі викладеного, сторона обвинувачення вважає, що зазначені докази є вагомими та дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, а також обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального про¬вадження, визначених ст. 2 КПК України.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років).

З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_5 статті вчиненого кримінального правопорушення є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, тому думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, існує ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на малолітніх свідків, у вказаному кримінальному провадженні, покази яких мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення, оскільки останньому надані копії матеріалів кримінального провадження, де зазначені не тільки анкетні відомості свідків, а й місця їх проживання, що не виключає тиск підозрюваного на них та може позбавити орган досудового розслідування можливості зібрати та надати суду належні, достатні та допустимі докази вини підозрюваного. Тому лише тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід надасть можливість уникнути впливу на свідків.

Також, з огляду на те, що підозрюваний не працює та не має законних джерел до існування, а також раніше неодноразово судимий за вчинення злочині проти власності, є ризик того, що ОСОБА_5 вчинить інше кримінальне правопорушення (ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Враховуючи наявність ризиків та те, що підозрюваний ОСОБА_5 , офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, осіб, за якими необхідно здійснювати догляд, сім`ї та дітей не має, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

У судове засідання з розгляду вказаного клопотання з`явився прокурор ОСОБА_3 , який підтримав заявлене клопотання з наведених у ньому підстав, просив задоволити, при визначенні підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у виді застави покладався на розсуд суду.

Присутня в судовому засіданні слідча ОСОБА_4 підтримала позицію прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що зазначену в повідомленні про підозру шкоду потерпілій він відшкодував в повному обсязі, тому, висловив думку, що до нього можливо застосувати інший запобіжний захід домашній арешт. Також додатково підозрюваний повідомив, що він розлучений, дітей та інших утриманців не має, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 .

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 висловив думку, що зазначені прокурором в клопотанні ризики, що підозрюваний переховуватиметься від слідства або суду або впливатиме на свідків немає, тому, до підозрюваного можливо застосувати домашній арешт в нічний час доби.

Заслухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що клопотання заступника начальника СВ про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню з таких підстав.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, судом встановлено, що доводи прокурора, викладені в клопотанні, є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують.

Як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього копій матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Санкцією цієї статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

В клопотанні заступника начальника СВ наведені дані, що вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого злочину, а також обґрунтовано необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, те що підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на дату обрання запобіжного заходу інших соціально стримуючих факторів не має, тому є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , , протоколом допиту малолітніх свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 , постановою про визнання предметів речовими доказами від 05.08.2025.

Клопотання заступника начальника СВ узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 уже відбував покарання в місцях позбавлення волі та йому відомі обмеження, встановлені у відповідних установах відбування покарань, скоїв злочин в умовах воєнного стану, враховуючи покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині (у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), а також те, що наразі в Україні введено воєнний стан, може переховуватися від органу досудового розслідування та в зв`язку із воєнним станом вживати заходів щодо неконтрольованого перетину кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тому, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені висновки слідчого судді засновані, перед усім, на тому, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, соціально стримуючих факторів не має, у зв`язку з цим, є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, що вказує на те, що, перебуваючи на волі, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Враховуючи наведені положення КПК України, обставини вказаного кримінального провадження, майновий стан підозрюваного, слідчий суддя вважає за можливе визначити йому заставу у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 грн., який на думку слідчого судді є співмірним майновому стану обвинуваченого та розумним з огляду на обставини кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, альтернативний запобіжний захід у виді застави у зазначеному розмірі буде достатнім стримуючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Крім того, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, при визначенні альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у зв`язку із встановленням ризиків перешкоджання кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Такі обов`язки за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для ОСОБА_5 і здатні запобігти реалізації встановлених вище слідчим суддею ризикам.

За наведених вище обставин, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника слідчого відділу відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нова Гребля Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 03 жовтня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача: UA0000401, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава, номер та дата ухвали суду, кримінальне провадження, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Роз`яснити підозрюваному положення ч.ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, згідно з якими у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Строк дії обов`язків, покладених цією ухвалою слідчого судді, у разі внесення застави визначити до 3 жовтня 2025 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 07.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1