Справа № 930/1345/25
Провадження № 1-кп/930/215/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000051 від 01.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого: 23.04.2008 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. 185 ч.3, ст. 190 ч.2 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; 14.01.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту; 04.04.2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту; 01.04.2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 07.06.2019 року звільнений з Оріховської ВК Запорізької області N? 88 у зв?язку з відбуття строку покарання; 16.01.2020 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 09.09.2020 року Володарським районним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі, 16.05.2024 року звільнений з Київського сізо №13 у зв?язку з відбуття строку покарання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 27.02.2025 у цивільній справі № 930/371/25 (провадження № 2-о/930/41/25) задоволено заяву ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 та застосовано строком на 6 місяці відносно ОСОБА_3 наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 наближатися до місця проживання, роботи, інших місць перебування ОСОБА_4 на відстань менше ніж 100 метрів; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку; обмежити ОСОБА_3 спілкування з дітьми ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 будучи присутнім на судовому засіданні, під підпис був ознайомлений із рішенням суду та встановленими відносно нього обмеженнями.

Однак ОСОБА_3 порушуючи встановлені судом тимчасові обмеження, реалізуючи свій намір, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, достовірно знаючи те, що йому заборонено перебувати в місці проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 30.04.2025 та 30.05.2025 прийшов до неї за даною адресою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Крім цього ОСОБА_3 достовірно знаючи те, що йому заборонено вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб, реалізуючи свій намір, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису 19.04.2025 о 10:36 год, 19.04.2025 о 11:23 год, 30.04.2025 о 20:14 год, 06.05.2025 о 22:56, 22:58 та 23:03 год, 25.05.2025 о 18:45 год та 27.05.2025 о 11:54 год зі свого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 здійснював вихідні виклики до ОСОБА_4 на номер її мобільного телефону НОМЕР_2 з метою ведення телефонних переговорів з останньою, чим умисно порушував вимоги обмежувального припису.

Крім цього ОСОБА_3 достовірно знаючи те, що йому заборонено вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб, реалізуючи свій намір, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису 06.05.2025, 07.05.2025 та 08.05.2025 зі свого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , за допомогою соціальної мережі «Telegram» здійснював надсилання повідомлень, аудіо-повідомлень, надсилав фотографії та відеозаписи до ОСОБА_4 на номер її мобільного телефону НОМЕР_2 , чим умисно порушував вимоги обмежувального припису.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ч.1 ст. 302 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , що складена у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 КК України, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковано правильно за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Так, частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з наступними змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 передбачені ст. 66 КК України суд визнає - щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує обставини інкримінованого кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, хоча і відноситься до категорії кримінальних проступків, але - є кримінальним правопорушенням проти правосуддя, та - є пов`язаним з проявом зухвалості, порушуючи безпосередньо закріплений у Конституції України принцип обов`язковості виконання судових рішень по всій території України, як однієї з основних засад судочинства у країні, - як державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, так і громадянами, крім того, яке є умисним, і, разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, ОСОБА_3 , який є неодруженим, офіційно непрацюючим, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце мешкання, за місцем проживання характеризується добре, депутатом не являється, раніше судимий, неодноразово притягувався, як до кримінальної відповідальності так і до адміністративної відповідальності, проте на шлях виправлення не став, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде достатнім призначення покарання згідно санкції ст.390-1 КК України у виді пробаційного нагляду.

Цивільний позов по справі не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався, клопотань від сторони обвинувачення не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 59-1, 65 - 68, , 70, 390-1 КК України та ст. ст. 100, 370, 374-376, 381, 382, 394-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені пунктами 1-3 ч.2 п.4 ч.3 ст.59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ;

- виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

На підставі ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: DVD-R диски із відеозаписами з бодікамер поліцейських СРПП ВП №5 Вінницького РУП, долучені до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1