Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1997/25
Провадження № 1-кп/279/488/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320 від 29.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ :

На розгляді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за № 0000320 від 29.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

У підготовчому судовому засіданні прокурор Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді командира 2 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порушення вимог ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, близько 12 годині 20 хвилин 05.04.2024 року самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 08.01.2025 року, коли прибув до Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, що за адресою: вул. Грушевського, 5, м. Коростень, Житомирська область, чим закінчив вчинення злочину. За час відсутності у ІНФОРМАЦІЯ_1 сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини проводив час на власний розсуд. 21.03.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2025 відмовлено в задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.04.2025 ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2025 скасовано постановлено нову ухвалу, якою застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді триманні під вартою строком до 19.05.2025 з визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор вказує на забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення тобто ризикам, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, прокурор обґрунтовує тяжкістю кримінального правопорушення та тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі строком від п`яти до десяти років. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що військовослужбовець ОСОБА_4 будучи мобілізований у 2022 році, без поважних причин самовільно залишив ІНФОРМАЦІЯ_2 та обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військового підрозділу майже рік та проводив час на власний розсуд.

У зв`язку наявністю вказаних ризиків прокурор стверджує, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не зможе запобігти настанню ризиків, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого та належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Окрім цього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

26.03.2025 прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону затверджено обвинувальний акт, який направлено для розгляду до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розгляд обвинувального акта переданий судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області обвинувальний акт призначений до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 10:00 годин 05.05.2025 року.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обгрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, а також про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися, не перестали існувати, вказав, що ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість та безальтернативність покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, може ухилятися від суду, а також може вчинити інше правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, тому клопотання підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачений в судовому засідання свою причетністю до вчинення кримінального правопорушення визнав, вказав, що дійсно мав місце факт залишення ним військової частини, але вважав свої дії правомірними, оскільки йому більше 2 років безпричинно не надавалася відпустка. Вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду. У частині клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, вказавши, що має захворювання і по місцю тримання під вартою йому неналежно надається медична допомога.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, перевіривши доводи клопотання долученими до нього доказами, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжних заходів згідно ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У питанні визначення наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя враховує рішення ЄСПЛ , зокрема "Нечипорук і Йонкало проти України" (п. 175) в якому зазначено, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального праповорушення за ч.5 ст.407 КК України, а саме самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, зокрема передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути спонукаючим мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення від покарання у разі засудження його до позбавлення волі, яке з огляду на ст.75 КК України не передбачає можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, суд враховує також тривалість самовільного залишення місця служби військовослужбовцем (більше 9 місяців), усвідомлення ОСОБА_4 умов воєнного стану та наслідків вчинення таких дій, що свідчить про наявність підвищеного ризику в поведінці обвинуваченого.

Наведені прокурором аргументи та інформація, отримана судом з долучених до клопотання документів, обвинувального акта, а також пояснень учасників провадження свідчить, на переконання суду, про існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , особливу небезпеку кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, а також наявність кількох ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з огляду на положення п.4 ч.2 ст.183, ст.199 КПК України суд, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вагомість наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження обгрунтованості підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, тяжкість злочину, особу обвинуваченого, суд, оцінивши в сукупності всі обставини, з огляду на об`єкт посягання, а саме суспільні відносини у сфері встановленого законом порядку несення військової служби, безальтернативність покарання у виді позбавлення волі, у разі визнання особи винуватою у вчиненні злочину, суд дійшов висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи стосовно обвинуваченого на даному етапі розслідування не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не сприятимуть досягненню цілей та завдань кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про те, що за станом здоров'я він не може триматися під вартою суд оцінює критично, оскільки матеріали клопотання не містять медичних застережень щодо неможливості утримання ОСОБА_4 під вартою. Крім того, суд зауважує, що запобіжний захід має строковий характер, однак з огляду за заявлене обвинуваченим клопотання суд вважає за доцільне визначити можливість внесення застави.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу слід задовольнити, а саме продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 03.07.2025 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого , його стан здоров`я, а також ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, суд визначає заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, на його думку, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.176-178, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 315,395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 03.07.2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок суду.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такі обов`язки:

1) прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту де проживає без дозволу прокурора, суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави по 03.07.2025 року.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Суддя ОСОБА_7