Справа № 643/1913/24
Провадження № 1-кп/643/280/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001844 від 11.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

в с т а н о в и в:

В провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває вищезазначений обвинувальний акт.

Захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_6 через канцелярію суду подала клопотання про призначення автотехнічної експертизи з переліком питань до експерта. В обґрунтування клопотання зазначила, що одним із доказів провини обвинуваченого сторони обвинувачення є висновок експерта №КСЕ-19/121-23/24766 від 08.01.2024 комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису. Захисник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.10.2019 по справі №163/1753/17, постанові від 26.05.2020 по справі №523/12810/15-к зазначає, що оцінці підлягає зокрема наявність технічної можливості у водія уникнути наслідків злочину та джерело створення аварійної ситуації. При встановленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху, що також може виключити відповідальність водія. Захисник зауважує, що усунути неповноту експертного дослідження шляхом одного лише допиту експерта не виявиться можливим, оскільки питання щодо порушення пішоходом ОСОБА_8 , як учасником дорожнього руху, Правил дорожнього руху та перебування його дії у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, на вирішення попереднього експертного дослідження не ставилося. Захисник просила експертизу доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. ОСОБА_9 , на вирішення експертизи поставити питання: 1) Чи маються в діях пішохода ОСОБА_8 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України? Якщо так, то які саме порушення вимог Правил дорожнього руху України допущені пішоходом ОСОБА_8 .? 2) Чи знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної події порушення пішоходом ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України? 3) Чи мав пішохід ОСОБА_8 технічну можливість запобігти даній ДТП шляхом виконання Правил дорожнього руху України?

У судовому засіданні захисник обвинуваченого підтримала клопотання про призначення автотехнічної експертизи. У доповнення до клопотання про призначення експертизи у судовому засіданні подала клопотання, яким зазначила, що у висновку експерта №КСЕ-19/121-23/24766 від 08.01.2024 досліджувалося питання чи мав водій ОСОБА_7 технічну можливість запобігти ДТП, однак не досліджувалося питання чи міг водії за 4,57 с до зіткнення при швидкості 47,5-48 км/годину зупинити авто повністю, тому просила доповнити клопотання такими питаннями: Чи мав водій повністю зупинити авто та таким чином уникнути зіткнення з пішоходом?, Чи мав водій можливість уникнути зіткнення іншими маневрами, окрім зупинки?

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор зазначила, що питання щодо протиправності дій пішохода не впливають на розгляд справи, поклалася у вирішенні клопотання про призначення експертизи на розсуд суду.

Представник потерпілої заперечував проти призначення експертизи, зазначив, що клопотання є формальним, не містить обґрунтування необхідності призначення експертизи, жодних нововиявлених обставин не встановлено, водночас призначення експертизи має затягнути процес.

Потерпіла підтримала думку свого представника.

Суд, вислухавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. До ухвали суду про доручення проведення експертизи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, включаються питання, поставлені перед експертом учасниками судового провадження, судом. Суд має право не включати до ухвали питання, поставлені учасниками судового провадження, якщо відповіді на них не стосуються кримінального провадження або не мають значення для судового розгляду, обґрунтувавши таке рішення в ухвалі.

Відповідно до ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 КПК України сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо:

1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок;

2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 КПК України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Згідно з ч. 2 ст. 332 КПК України, суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені ч. 2 ст. 509 КПК України; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Пунктом 1.2.13 розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 № 53/5, визначено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.

Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Відповідно до п.1.1 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 № 53/5 основними завданнями автотехнічної експертизи є:

1.1.1. Установлення несправностей транспортного засобу (далі - ТЗ), які загрожували безпеці руху, причин їх утворення та часу виникнення (до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) чи внаслідок неї або після неї), можливості виявлення несправності звичайно застосованими методами контролю за технічним станом ТЗ; визначення механізму впливу несправності на виникнення та розвиток пригоди.

1.1.2. Установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди.

Швидкість руху транспортних засобів, виходячи з їх пошкоджень, може визначатися за допомогою програмних комплексів з дослідження механізму ДТП, що рекомендовані для впровадження в експертну практику.

1.1.3. Установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП.

Момент виникнення небезпеки для руху, як правило, має зазначатися у документі про призначення експертизи (залучення експерта). Якщо у документі про призначення експертизи (залучення експерта) момент виникнення небезпеки не зазначений, то експерт, виходячи з аналізу дорожньої обстановки, може визначити його за даними, що містяться в матеріалах справи.

Коли експерт вважає, що небезпека для руху виникла не в той момент, який зазначено в документі про призначення експертизи (залучення експерта), у висновку він має вказати мотиви незгоди з позицією органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), і дати відповідні варіанти розв`язання поставленого питання.

Перед автотехнічною експертизою можуть бути поставлені й інші завдання, вирішення яких пов`язане з дослідженням технічного стану ТЗ, дорожньої обстановки і дій учасників дорожньої події.

Відповідно до частин 2, 3, 7, 10 ст. 101 КПК України, кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. Незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Стороною захисту ініційовано проведення автотехнічної експертизи для встановлення питання щодо порушення Правил дорожнього руху пішоходом ОСОБА_8 та з`ясування наявності причинного зв`язку з настанням події порушення Правил дорожнього руху України пішоходом ОСОБА_8 . Додатково ставить до експерта питання щодо можливості зупинки автомобіля водієм повністю та можливості уникнення водієм зіткнення здійсненням будь-якого іншого маневру крім зупинки.

При цьому висновок експерта №КСЕ-19/121-23/24766 від 08.01.2024 містить відповідь на питання «Чи мав водій повністю зупинити авто та таким чином уникнути зіткнення з пішоходом?» , а саме: «Як виходить з наведених розрахунків віддалення автомобіля ЗАЗ-DAEWOO р.н. НОМЕР_1 від місця наїзду, у момент виникнення небезпеки для руху (60,9 м), перевищує його зупинний шлях (39,8 м), тому слід дійти висновку, що водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода вчасним гальмуванням» (т. 2 а.с.110).

Суд вважає некоректним питання сторони захисту: «Чи мав пішохід ОСОБА_8 технічну можливість запобігти даній ДТП шляхом виконання Правил дорожнього руху України ?», оскільки поняття «технічна можливість» застосовується саме до техніки та не може застосовуватися до людини.

Судом при вирішенні клопотання про призначення експертизи враховуються висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020 по справ № 523/12810/15-к.

«Верховний Суд відхилив аргументи захисника про те, що протиправність дій потерпілого пішохода виключає винуватість засудженого. Так, суд встановив, що потерпілий перетинаючи проїзну частину, зупинився на ній, чим створив небезпеку для дорожнього руху. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був дотримуватись правил дорожнього руху та виконати вимоги як пункту 10.1, так і 12.3 Правил, зокрема при виявленні пішохода негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Таким чином, той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування пішохода на проїзній частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту Правил.

Таким чином із фактичних обставин цього кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень був породжений конкретними діями засудженого, який порушив правила дорожнього руху, що, всупереч викладеним у касаційній скарзі захисника доводам, свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину причинного зв`язку між порушенням правил безпеки дорожнього руху і зазначеними наслідками».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 по справі №668/2604/15-к, в якій Верховний Суд не погодився з доводом про те, що протиправність дій потерпілого пішохода виключає винуватість засудженого. Незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3 Правил дорожнього руху і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Така практика Верховного Суду є усталеною.

Так, відповідно до висновку експерта за результатами комплексної автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №КСЕ-19/121-23/24766 від 08.01.2024 у даній дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ-DAEWOO р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху. Водій мав технічну можливість запобігти виникненню події виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля ЗАЗ-DAEWOO р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які перебували, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією даної ДТП (т. 2 а.с.104-111).

Таким чином, перебування пішохода на проїзній частині дороги, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту ПДР, а питання сторони захисту щодо протиправності дій потерпілого пішохода, з урахуванням обставин справи, не можуть вплинути на визнання або невизнання обвинуваченого винуватим.

Крім того, захисником не обґрунтовано як відомості, які вона пропонує з`ясувати внаслідок проведення автотехнічної експертизи із зазначеними питаннями, можуть вплинути на розгляд справи, тобто суду не доведена доцільність та не наведено підстав призначення такої експертизи.

Жодних даних, які б свідчили про необхідність проведення автотехнічної експертизи, яка у даному проваджені була проведена з наданням відповідно висновку, даних про недостатність, неповноту відомостей, які б викликали сумніви в їх правильності, суперечності експертизи іншим матеріалам справи, не мають місця та обвинуваченим або його захисником не обґрунтовані.

З огляду на вище викладене та, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні вже проводилася комплексна автотехнічна експертиза та експертиза відео-, звукозапису, сумніви у правильності висновку експерта, суперечності іншим матеріалам справи, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, судом не встановлено, висновок експерта містить відомості, які стосуються кримінального провадження та мають значення для судового розгляду, підстав для задоволення заявленого клопотання не вбачається.

Також при розгляді клопотання про призначення експертизи суд враховує поведінку сторони захисту, яка не звернулася з цим клопотанням до слідчого судді під час досудового розслідування та не навела підстав такого незвернення. Крім того, письмові докази по справі, зокрема експертизи, були досліджені у судовому засіданні 31.10.2024. В період з 31.10.2024 до 24.06.2025, тобто протягом майже восьми місяців, стороною захисту клопотання про призначення автотехнічної експертизи не заявлялося.

Тож суд наголошує, що в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Керуючись ст. 242-244, 332 КПК України, -

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення автотехнічної експертизи.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляції на судове рішення.

Повний текст ухвали складений 27 червня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1