ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2633/25

Номер провадження 1-кп/495/599/2025

17 червня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження №0000136 від 23.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Веселе, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні неповнолітню дитину 17-річного віку, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 , 23.01.2025 року о 11.17 годині порушив Правила дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 16.13 Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Так, ОСОБА_4 , у вказаний день та час, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у світлий період доби, рухаючись по асфальтобетонному вологому дорожньому покриттю автодороги «М-15» сполученням Одеса-Рені, від м. Рені у напрямку до м. Одеса, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг з автодорогою «Р72», сполученням Білгород-Дністровський - КПП Старокозаче, зайнявши відповідну полосу для виконання маневру лівого повороту в напрямку до с. Старокозаче, Одеської області.

Далі, ОСОБА_4 , маючи реальну та об`єктивну можливість стежити за дорожньою обстановкою, вкрай уважний не був, заходів, що сприяють безпечному проїзду цієї ділянки дороги не вжив, нехтуючи безпекою керування транспортним засобом для інших учасників дорожнього руху, порушуючи вимоги п.п.10.1.,16.13.Правил дорожнього руху України, перед поворотом ліворуч не надав дорогу автомобілю «MERCEDES-BENZ 316 CDI» р/н НОМЕР_2 ., який рухався рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо, тобто до м. Рені, по правій смузі його напрямку руху та мав перевагу в русі, продовжуючи рух виїхав на смугу зустрічного для нього напрямку руху та допустив зіткнення з автобусом марки «MERCEDES-BENZ 316CDI» р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, травмовано пасажира автомобіля марки «ВАЗ-2107»р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка отримала наступні тілесні ушкодження: а) черепно-лицева травма: синець з садном правої лобово-тім`яно-скроневої ділянки; рвано-забита рана правого крила та спинки носа; відкритий уламковий перелом кісткової частини спинки носа; синець правої верхньої повіки, садно підборіддя справа; б) закрита травма грудної клітки: крововилив у м`які тканини передньої поверхні грудної клітки, закриті переломи Ш-І? правих ребер між середньо ключичною та передньою пахвовою лініями, ІІ-? правих ребер по задній пахвовій лінії, І-ІІІ лівих ребер по лопатковій лінії та ІІІ-?І лівих ребер по косій між пахвовими лініями; розрив грудного відділу аорти на межі дуги та низхідної частини, в) ушкодження кінцівок: синець передньо зовнішньої поверхні правого плеча у верхній третині, синець в проекції правого плечового суглобу по зовнішній поверхні, синець тильної поверхні лівої кисті та ІІ-? пальців; закритий уламковий перелом кісток лівого передпліччя у середній третині, синець передньовнутрішньої поверхні лівого стегна у середній та нижній третинах, синець зовнішньої поверхні правого стегна в середній та нижній третинах; синець передньозовнішньої поверхні правої гомілки у верхній третині. Виявлені ушкодження, з урахуванням їх масивності, множинності, локалізації та механізму утворення (переважаюча ударна та ударно-стрясаюча дії) могли бути заподіяні в результаті дії тупих предметів, в тому числі могли утворитися в умовах транспортної автомобільної травми всередині салону.

Смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку із заподіяною їй дорожньо-транспортній пригоді закритою травмою грудної клітки у вигляді кровотечею (у лівій плевральній порожнині -2000 мл рідкої темно-червоної крові, у численних переломів ребер з розривом грудної аорти, яка супроводжувалась внутрішньою кровотечею до 1000 мл) та призвела до розвитку масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті. По відношенню до «живих осіб», така закрита травма грудної клітки має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження згідно з п.2.1.1 (а) та п.2.1.3 (д, п, о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом

Позиції сторони обвинувачення та захисту

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити йому покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, застосувавши до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, підтвердивши та пояснивши про обставини, викладені в обвинувальному акті.

При призначенні покарання захисник обвинуваченого просив призначити більш м`яке покарання, а саме у вигляді двох років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік. Також просив не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з тим, що добровольча діяльність обвинуваченого (працює водієм у територіальної оборони Дальницької ТГ) безпосередньо пов`язана із керування транспортними засобами.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

Показання ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого, його захисника та прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб і інші обставини скоєння правопорушення обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доведеними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, суд з`ясував, що сторони кримінального провадження, зокрема, обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Пом`якшуючі обставини це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним злочину й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.01.2024 у справі №283/2169/19, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРКП (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Тож, при встановленні обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше не судимий, є добровольцем територіальної оборони Дальницької територіальної громади, вдівцем, має на утриманні неповнолітню доньку 17-ти років, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я.

Крім того, під час судового засідання суд встановив, що потерпіла не має претензій морального та матеріального характеру, що підтверджується їх заявою.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та інші обставини, а саме:

- обвинувачений скоїв необережний тяжкий злочин;

- відсутність претензій з боку потерпілих. Цивільні позови у межах кримінального провадження не заявлено;

- обвинувачений раніше не судимий;

- щире каяття, визнання вини. Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся, висловив щирий жаль з приводу події правопорушення, внаслідок якої він втратив дружину та наразі самостійно виховує двох доньок. Також про відповідну пом`якшуючу обставину вказує прокурор;

- відсутність обтяжуючих обставин;

- на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває;

- позитивною характеристикою. Відповідно до характеристики від 07.04.2025 № 63/9084, виданою ПОГ ВП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, за місцем мешкання ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, не притягався до до адміністративної відповідальності, скарг та звернень відносно ОСОБА_4 не надходило. На превентивному обліку в Білгород-Дністровському РВП ГУНП в Одеській області не перебуває.

- активну суспільну позицію, а саме участь у заходах щодо відбиття збройної агресії. Відповідно до посвідчень добровольця територіальної оборони Серії ДФ № 000423 та Серії ДФ № 000423 (дійсне до 04.04.2028) ОСОБА_4 з 05.04.2022 є добровольцем територіальної оборони Дальницької територіальної громади. У судовому засіданні встановлено та не оскаржувало ся прокурором, що обвинувачений бере участь у заходах щодо відбиття збройної агресії, яка безпосередньо пов`язана із керуванням транспортними засобами, вносить свій вклад у захист Батьківщини, виконує завдання, пов`язані із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

- позицію сторони захисту щодо відсутності підстав для застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами;

- ту обставину, що інший учасник дорожньо-транспортної пригоди був притягнути до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості. Вказана обставина була досліджена у судовому засіданні та сторони кримінального провадження її не оспорювали.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК України законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Суд також ураховує усталену практику Верховного Суду щодо можливості застосування ст. 75 КК України та можливості не застосовувати додаткового покарання (позбавлення права керувати транспортним засобом) у відповідній категорії справ за установлених подібних обставин, зокрема, постанови Верховного Суду від 02.02.2023 у справі № 456/5070/21, від 09.11.2023 у справі № 191/4322/21, від 06.06.2024 у справі № 464/2195/23, у яких суд касаційної інстанції дійшов висновку про можливість звільнення від реального відбування покарання для забезпечення мети покарання виправлення обвинуваченого та без застосування додаткового покарання (позбавлення права керувати транспортним засобом), зокрема, з урахуванням участі обвинуваченого у волонтерських заходах.

Суд звертає увагу, що в період воєнного стану та активних бойових дій на території країни слід більш виважено підходити до оцінки тих людей, які добровільно, безкорисливо, самовіддано займаються суспільно корисною діяльністю, допомагаючи як цивільному населенню, яке постраждало внаслідок збройної агресії ворога, так і воїнам ЗСУ, оскільки заслуги перед Батьківщиною набувають у такий момент підсиленого значення (постанова Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 191/4322/21)

Отже, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд ураховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин (щире каяття, визнання вини), відсутність претензій з боку потерпілих (як однин із основних доводів щодо примирення сторін під час вчинення необережного правопорушення), діяльність обвинуваченого щодо забезпечення захисту Батьківщини - у їх сукупності і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`яти роки без позбавленням права керувати транспортними засобами і застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65 67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Визначене покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через розуміння того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Речові докази

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт майна

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2025 накладено арешт на:

- автомобіль«ВАЗ-2107»р/н НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: Миколаївська область, Єланецький район, с. Нововолодимирівка;

- автобус «MERCEDES-BENZ 316CDI» р/н НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2025.

Процесуальні витрати

Згідно зі ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави підтверджені витрати за проведені під час досудового розслідування експертизи, а саме:

- судова автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу «ВАЗ-2107» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 4240 гривень 80 коп.;

- судова автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 316 CDI» р/н НОМЕР_2 , вартістю 3392 гривень 64 коп.;

- судова транспортно-трасо логічна експертиза слідів і пошкоджень, вартістю 5088 гривень 96 коп.

- судова комп`ютерно-технічної вартістю 5088 гривень 96 коп., та

- авто технічної експертизи вартістю 8481 гривень 60 коп.

Запобіжний захід

Суд вважає за можливе обвинуваченому ОСОБА_4 до набуття вироком законної чинності міру запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 349, 368 370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, який обчислюється з моменту проголошення вироку.

Відповідно до положень ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого ОСОБА_4 .

Запобіжний захід до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Скасувати арешт накладений слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2025.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- автомобіль «ВАЗ-2107» р/н НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: Миколаївська область, Єланецький район, с. Нововолодимирівка повернути володільцю ОСОБА_8 ;

- автобус «MERCEDES-BENZ 316CDI» р/н НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 повернути володільцю ОСОБА_9 .

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта для проведення:

судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу «ВАЗ-2107» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 4240 гривень 80 коп. (акт № 560-34-25 здачі-приймання висновку експерта № 560-34-25);

судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 316 CDI» р/н НОМЕР_2 , вартістю 3392 гривень 64 коп. (акт № 559-34-25 здачі-приймання висновку експерта № 559-34-25);

судової транспортно-трасо логічна експертизи слідів і пошкоджень, вартістю 5088 гривень 96 коп. (акт № 561-34-25 здачі-приймання висновку експерта № 561-34-25);

судової комп`ютерно-технічної вартістю 5088 гривень 96 коп. (акт № 612-34-25/1 здачі приймання висновку експерта № 612-34-25/1), та

авто технічної експертизи вартістю 8481 гривень 60 коп. (акт № 612-34-25 здачі-приймання висновку експерта № 612-34-25) - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_10