ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000115 від 28 липня 2022 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, на момент вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень перебував на посаді техніка-водія апаратної СКІТА-04 групи рухомих засобів відділення зв`язку та інформаційних систем ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого сержанта, з вищою освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 березня 2025 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 березня 2025 року

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із Провадження № 11-кп/822/159/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ст. ст. 307, 309 КК України Доповідач: ОСОБА_1

конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, крім житла, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на три роки на підставі ст. 55 КК України та з позбавленням військового звання «старший сержант» на підставі ст. 54 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, крім житла, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на три роки на підставі ст. 55 КК України та з позбавленням військового звання «старший сержант» на підставі ст. 54 КК України.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк його попереднього ув`язнення день за день з 27 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року

Строк додаткового покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на три роки визначено обчислювати з моменту відбуття ним основного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили у вигляді застави, а також - відсторонення його від посади та покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишено незмінними.

Заставу, внесену 29 вересня 2022 року в розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень, визначено перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України після набрання вироком законної сили.

Вирішено долю речових доказів, розподіл процесуальних витрат та заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 , будучи працівником правоохоронного органу, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час, місці, спосіб, діючи умисно, незаконно придбав у невстановленої особи та незаконно зберігав при собі з метою збуту психотропну речовину - амфетамін загальною масою 3,9832 г., а 06 вересня 2022 року перевіз її і незаконно збув цю психотропну речовину у великому розмірі, громадянину ОСОБА_12 (особі, яка діяла під контролем правоохоронних органів) за 14 000 грн.

Крім того, 27 вересня 2022 року, ОСОБА_8 близько 15:53 год., у м. Чернівці, по вул. Небесної Сотні, між будинками №28-30, діючи повторно, незаконно, з метою збуту придбав у особи, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, психотропну речовину - амфетамін, яку при собі незаконно зберігав.

Після цього незаконно перевіз вказану психотропну речовину до приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3», розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

Цього ж дня, біля 16:20 год, обвинувачений ОСОБА_8 , повторно, незаконно придбав у особи, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, психотропну речовину - амфетамін, яку незаконно, з метою збуту зберігав при собі та перевіз до приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_4» за адресою: АДРЕСА_4.

У той же день, 27 вересня 2022 року, близько 17:15 год, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_4» в салоні автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon» з індивідуальними номерними знаками « НОМЕР_1 », повторно незаконно збув ОСОБА_12 (особі, яка діяла під контролем правоохоронних органів) психотропну речовину - амфетамін у великому розмірі - масою 4,2151 гр., за 14 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини у великому розмірі, вчинене повторно.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_8 , незаконно, без мети збуту, за невстановлених досудовим розслідуванням дату, час, місці, спосіб та обставин, придбав у невстановленої особи психотропну речовину - амфетамін, загальною масою 0,2552 г., яку незаконно, без мети збуту зберігав при собі та у металевій банці ароматизатора в автомобілі «Mitsubishi Pajero Wagon» з індивідуальними номерними знаками « НОМЕР_1 ».

Після чого, близько 16:50 год. 27 вересня 2022 року перевіз вказану речовину до приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_4» за адресою: АДРЕСА_4, де у той же день її було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку зазначеного автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини без мети збуту.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи кваліфікації своїх дій, доведеності вини у вчиненні злочину, просить змінити оскаржуваний вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та застосувати норми ст.ст. 69, 75 КК України і призначити покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та звільнити від відбування покарання із іспитовим строком 1 (один) рік; за ч. 1 ст. 309 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Апеляційні доводи мотивує тим, що суд при призначенні виду та розміру покарання не врахував особу обвинуваченого, зокрема те, що останній раніше не судимий; за місцем проживання та служби характеризується позитивно; має міцні соціальні зв`язки, одружений, на його утриманні перебуває дружина, двоє малолітніх синів, матір та бабуся; служить в Державній прикордонній службі України; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває та його молодий вік.

Вважає, що районний суд належним чином не врахував пом`якшуючі обставини при призначенні покарання, зокрема, визнання вини та щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушеннях, оскільки під час судового розгляду справи неодноразово визнавав свою вину та щиро розкаювався у вчиненому.

Стверджує, що суд помилково не врахував, як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 те, що останній надав добровільну згоду на перерахунок всієї суми застави в розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень на потреби Збройних Сил України.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку та доводи, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши усі доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій, жодним з учасників провадження не оспорюються, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судова колегія вважає, що таких вимог районний суд у повній мірі дотримався.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкості, обставини та характер вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, з 29 листопада 2018 року зареєстрований в ОКНП «ЧОНД» з діагнозом: «гостра інтоксикація амфетаміном», нагляд був припинений 10 жовтня 2019 року, однак наразі не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше не судимий, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вину свою визнав повністю.

Обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Суд першої інстанції належним чином врахував, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та кримінальним проступком.

Доводи обвинуваченого про призначення несправедливого покарання через його суворість є необґрунтованими.

Суд першої інстанції прийняв рішення про вид та розмір покарання на основі дослідження обставин справи та характеристик обвинуваченого, відповідно до яких останній за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно (т. 4 а.с. 93, 94), на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (т. 4 а.с. 128, 130), вину у скоєному визнав повністю.

Навівши зазначені обставини, суд першої інстанції визначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, в межах санкції статті, яка передбачає більш суворе покарання.

Призначення обвинуваченому покарання є мінімальним, у межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі на наявність такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, колегія суддів вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з постанови Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 вересня 2019 року справа № 166/1065/18 (провадження № 51-3392 км19) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Однак в матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 відсутні дані на підтвердження того, що останній щиро розкаявся у вчинених правопорушеннях.

Протягом усього строку досудового розслідування, а також з початку судового розгляду обвинувачений не в повній мірі визнавав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а визнав її лише під час судового розгляду справи, на стадії допиту обвинуваченого, після дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, що, на думку суду, пов`язано із бажанням отримати мінімальне покарання, а не є щирим каяттям.

Посилання обвинуваченого на те, що він одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, дружину, маму та бабусю, характеризує його особу, однак не пом`якшує покарання.

Доводи апеляційної скарги про добровільну згоду на перерахунок всієї суми застави у розмірі 160 000 гривень на потреби Збройних Сил України не нівелює суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень та не є достатньою підставою для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України чи пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, оскільки виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції, не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченого, дані про особу ОСОБА_8 , суспільну небезпеку вчинених ним злочинів та непоправну шкоду здоров`ю внаслідок вживання цих небезпечних психотропних речовин, а також те, що обвинувачений збував психотропні речовини для військових, у великому розмірі та не міг не розуміти при цьому, що такі дії, можуть мати наслідком зниження рівня військової дисципліни і боєготовності підрозділів Збройних Сил України, з урахуванням принципу справедливості покарання й відповідності його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.

Судом першої інстанції враховано та надано належну правову оцінку всім обставинам, з яким закон України про кримінальну відповідальність пов`язує призначення покарання, зокрема й тими, які вказані в апеляційній скарзі.

Колегія суддів не виявила порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 березня 2025 року, у кримінальному провадженні № 0000115 від 28 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення .

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_1

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3