Провадження №: 1-кп/336/975/2025
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005059 від 26.05.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Кольчино Мукачівського району Закарпатської області, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією, який перебуває на посаді стрільця-помічника гранатометника НОМЕР_2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час утримується під вартою), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в провадженні судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 408 КК України.

16.06.2025 судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, строк якого спливає 11.07.2025, а в цей час головуючий перебуватиме у відпустці.

Прокурором вважав необхідним продовжити дію запобіжного заходу, мотивувавши тим, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу не зникли і продовжують існувати.

В обгрунтування клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою прокурор зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України є особливо тяжким, за яке передбачено покарання від 5 по 12 років позбавлення волі, обвинувачений є мешканцем іншої області. Тому обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків, які проходять службу в одній із ним частині і ще судом не допитані. Крім того, враховуючи обставини вчинення злочину, обвинувачений може вчинити нові злочини. Застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків, враховуючи умови воєнного стану.

Обвинувачений не заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підтримав думку свого підзахисного.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, переліченим у вказаній статті.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Виходячи із змісту ч.ч. 3-5 ст. 199 КПК України при продовженні строку дії запобіжного заходу мають бути встановлені достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Як вбачається із змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2024 на стадії досудового розслідування кримінального провадження обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.02.2025.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2025 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23.03.2025. Під час проведення підготовчого судового засідання строк тримання під вартою було продовжено до 18.05.2025 та в ході судового розгляду строк тримання під вартою продовжено до 11.07.2025.

Зі змісту ухвал про застосування та продовження дії запобіжного заходу вбачається, що слідчий суддя, обираючи запобіжний захід визнав доведеними наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на стадію кримінального провадження, суд не може давати власну оцінку обґрунтованості підозри чи вагомості доказів, а бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом (слідчим суддею на стадії досудового розслідування) були зроблені відповідні висновки щодо наявності обґрунтованої підозри та вагомості доказів, достатніх для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Під час судового розгляду суду не надані будь-які нові дані про те, що ризики, які існували раніше, зменшились чи перестали існувати. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорущення, умови воєнного стану, враховуючи, що обвинувачений є військовослужбовцем, а також враховуючи тяжкість покарання, яке передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Суд зауважує, що суворість можливого покарання не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Наявність у підозрюваного місця проживання, не виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не засвідчують відсутність наміру переховування від слідства та суду.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, суд доходить висновку про збереження на даний час суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

За наведеного суд вважає, що дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого необхідно продовжити.

керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 197, 331, 395 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 15 серпня 2025 року включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1