Справа № 171/2524/25
Провадження № 1-кс/177/30/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000181 від 04.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку тримання під вартою щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби ЗС України за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , з середньою освітою, одруженого, неповнолітніх та інших осіб на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду на адресу Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 .

У провадженні ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0000181 від 04.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який послідовно неодноразово безперервно продовжувався.

Останній раз Указом Президента України № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 4356-ІХ від 16.04.2025.

Органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України №2105-ІХ від 10.03.2022, громадянин України ОСОБА_3 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , перебуває у військовому званні «солдат».

Відповідно до ст.ст. 3, 28 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Поряд з цим, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи стрільцем-снайпером 3-го механізованого відділення 1 механізованого взводу 3-ої механізованої роти другого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , тобто військовою службовою особою, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити «Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Солдат ОСОБА_3 , підозрюється в тому, що незважаючи на викладені вище положення Дисциплінарного статуту ЗСУ, усупереч вимог вищенаведеного законодавства, діючи з прямим умислом, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, став на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставинах.

Так, 03.07.2025 приблизно о 23:10 годині 2025 року стрілець-снайпер 3-го механізованого відділення 1 механізованого взводу 3-ої механізованої роти другого механізованого батальйону солдат ОСОБА_3 перебував в спальній кімнаті, в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_7 , який перебуває у званні «солдат» на посаді номеру обслуги 1-го кулеметного відділення кулеметного взводу 2-гого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , де в них виникла суперечка.

Під час цієї суперечки, у ОСОБА_3 , на ґрунті раптових неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство громадянина України ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, близько о 23:15, знаходячись в спальній кімнаті, в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині, бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснив з автоматичної зброї АКС-74 серійний номер №1681054 1 постріл в область черевної порожнини громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: сліпе проникаюче вогнепальне кульове поранення живота, яке починається вхідною раною на шкіряних покровах на передній поверхні черевної стінки ліворуч, на відстані 1,0 см від передньої умовної серединної лінії тіла та 5,0см вище від верхнього краю пупка та 103,0 см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього її краю, з напрямком ранового каналу спереду назад, зверху-вниз, зліва-направо, з ушкодженням по ходу ранового каналу м`яких тканин живота, проникає в черевну порожнину, з ушкодженням сальника, клубового відділу тонкого кишківника, 4-ого поперекового хребця та між хребцевого диску в проекції 3,4-ого поперекових хребців, та сліпо закінчується стороннім тілом (деформованою кулею) в м`яких тканинах поперекового відділу спини праворуч, довжина ранового каналу не менше 20,0 см.

Вогнепальне поранення живота прижиттєве, виникло безпосередньо перед настанням смерті в результаті пострілу з якогось вогнепального пристрою, спорядженого набоєм з поодиноким снарядом (оболонковою кулею), яка в цей момент володіла значною кінетичною енергією (швидкістю) і пробивною дією, мала округлу форму в поперечному перерізі та діаметр близько 5,0 мм. Постріл було здійснено через перешкоду, якими могли бути предмети одягу. Ознак пострілу з близької відстані (впритул) при дослідженні рани не виявлено (акт судово-медичного дослідження №63-мк від 24.07.2025 року).

При контактно-дифузійному дослідженні клаптя шкіри з раною, вилученого з трупа, були виявлені сполуки заліза (ІІ) та міді (акт судово-медичного дослідження №62-мк від 24.07.2025 року).

За своїм характером вогнепальне поранення відноситься до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, за ознакою, як такі, що небезпечні для життя у момент їх спричинення. Між його наявністю та настанням смерті встановлено причинно-наслідковий зв`язок.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 03.07.2025, приблизно о 23:15 годині, перебуваючи в спальній кімнаті, в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_7 помер на місці

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання, з мотивів викладених у ньому, просив його задовольнити, враховуючи що кримінальні правопорушення, які інкримінуються підозрюваному належать до категорії особливо тяжких.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив суд застосувати до його підзахисного альтернативний запобіжний захід у вигляді домашньго арешту.

Підозрюваний ОСОБА_3 підтримав думку захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти застосування такого запобіжного заходу та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зазначене клопотання мотивоване тим, що, підставою для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що підозрюваний ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Таким чином, існують передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики щодо виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, є підстави вважати, що ОСОБА_3 буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 178 КПК України:

1) наявні достатні докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_3 кримінального правопорушення;

2) ОСОБА_3 у разі винесення обвинувального вироку за вчинення кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування, суду;

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_3 комусь на поруки, що виключає передачу його на поруки;

Крім цього, застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо, зважаючи на те, що за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, отже дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Згідно з вимогами п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з наданими матеріалами підозра у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується в повному обсязі.

При цьому при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини (ст. 178 КПК України).

Відповідно до матеріалів клопотання, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до особливо тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, самовільно залишити місце служби, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також за приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Стороною захисту не спростовані ризики вказані у клопотанні, та таким чином не доведено можливість обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Отже, беручи до уваги, що у даному провадженні існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 194, 196, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.10.2025 року з утриманням у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3».

Копії ухвали для її виконання направити начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3», прокуророві і слідчому.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному та захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали складено та проголошено 04.09.2025 о 12.00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1