Справа№347/3271/23
Провадження № 1-кп/938/28/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

законного представника обвинуваченої батька ОСОБА_5

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 , який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

потерпілої ОСОБА_7

представника ювенальної превенції Косівського РВП ГУ НП УКраїни в області ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000443 від 11.10.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 незаконно проникла до житла, що належить ОСОБА_7 , тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинила при таких обставинах.

У кінці липня 2023 року неповнолітня ОСОБА_4 , перебуваючи в селищі Кути Косівського району, вирішила незаконно проникнути до житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_4 , не отримавши згоду та дозволу власниці житлового будинку, на вхід до даного приміщення, всупереч вимог ст.30 Конституції України, яка вказує, що кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, шляхом розбиття скла віконної рами ванної кімнати, проникла до приміщення зазначеного житлового будинку, чим довела свій умисел до кінця.

Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному проникненні до житла, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст.162 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, визнала повністю та надала показання, що влітку (дату не пам`ятає) до неї приїхала в гості подруга, вони йшли дорогою, побачили відкритий гараж у будинку, розміщеного в селищі Кути Косівського району (вулицю не пам`ятає). Зайшли в гараж, звідки зайшли в будинок, який оглянули та вийшли. Дозволу зайти в цей будинок у нікого не питали. У цьому будинку майно не нищили, її речей у ньому не було. Розкаюється у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що у неї у власності є будинок АДРЕСА_1 , в якому вона тимчасово не проживає. У жовтні 2023 року до неї зателефонував сусід та сказав, що у ванній кімнаті вказаного будинку вибито скло у вікні, яке розкрите. Прийшовши до будинку, побачила, що в гаражі вибиті двері зі скоб. У середині будинку виявила, що газовий котел та 2 мікрохильові печі знищено, з яких витягнуто всі внутрішні деталі, знищена повністю газова система опалення та система водопостачання, зірвано 5 батарей, ванній кімнаті вибито каменем скло у вікні, з душової кабіни зрізано душовий кран, у ванній кімнаті на другому поверсі знято унітаз, де валялися 2 банки від консерви, у спальні на пілозі розкидано брудну білизну ( 2 шт. бікіні та 2 бюстгальтери), 3 блузки дитячі, 2 пари штанів, баночка дизодиранту, 2 ключі від комірок «Аврори», на підлогу стягнуто матрас, простиня була помнута. Також потерпіла повідомила, що до зазначеного будинку напередодні приходила ввостаннє за 2 тижні до цієї події, тоді обстановка в ньому порушена не була, не вірить, що все це зробити (знищити майно) могла ОСОБА_4 . Карати обвинувачену на розгляд суду, скористатися правом відмови від обвинувачення потерпіла не бажає.

Крім визнання вини обвинуваченою її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, доведена такими доказами:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.10.2023 року (а.с.3 т.2), з якого вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 повідомила, що протягом останніх декількох місяців невідома особа проникла до її будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , та пошкодила в ньому побутову техніку й сантехніку;

-протоколом огляду місця події від 17.10.2023 року з фототаблицями (а.с.7-20 т.2), відповідно до якого оглядом місця події є житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , огляд проводився з письмового дозволу власника ОСОБА_7 (а.с.6 т.2); територія вказаного будинку неогороджена, будинок триповерховий; оглядом виявлено розбите скло в одностворчатій рамі вікна, розміщеному в цокольному приміщенні цього будинку, осип скла спрямовано в середину будинку, також виявлено відчинені двері, зайшовши до цокольного приміщення, а надалі до інших приміщень будинку, виявлено котел, кришка з якого знята та знаходиться на відстані 50 см від нього, мікрохвильову піч, кришка якої знята, провід пошкоджений, у ванній кімнаті відсутні крани для постачання холодної та гарячої води, пошкоджено труби, через які постачається вода та опалення, у ванній кімнаті на першому поверсі виявлено жіночі речі бюстгальтер сірого та рожевого кольору, штани чорного кольору, 2 ключі, на зв`язці яких наявний напис «Аврора», у житловій кімнаті виявлено розкидані жіночі речі, на підлозі за матрасом листівку з написом «Від Сашки Насті», у приміщенні кладової жіночу сумку чорного кольору, в якій є фотографія розміром 3*4, поліетиленовий пакет із вставками для випрямлювання волосся; за результатами огляду місця події вилучено вищевказане майно, а також два сліди пальців рук та два сліди елементів долоні;

-витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.25 т.2), з якого вбачається, що ОСОБА_7 , РНОКПП якої НОМЕР_1 , є власником з 11.10.2018 року житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ;

Також прокурором винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України, доводиться

-протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 31.10.2023 року (а.с.28-29 т.2), з якого вбачається, що старший дізнавач сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 у присутності старшого інспектора криміналіста ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_5 відібрав у ОСОБА_4 зразки слідів пальців рук та долонь;

-висновком експерта від 09.11.2023 року №СЕ-19/109-23/13044-Д (а.с.30-35т.2), відповідно до якого слід пальця руки максимальними розмірами 26*12 мм, який вилучений на першому поверсі житлового будинку ОСОБА_7 , залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с.Старі Кути Косівського району Івано-Франківської області.

Дані докази є недопустимим, оскільки відповідно до ч.1,ч.2 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані 1) внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також 2) будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини; суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як порушення права особи на захист. Одночасно в ст.52 КПК України закріплено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою. Однак, порушуючи гарантоване ст.63 Конституції України, право на захист неповнолітньої ОСОБА_4 , яке щодо особи у віці до 18 років реалізується шляхом обов`язкової участі захисника з моменту встановлення факту неповноліття такої особи, дізнавачем 31.10.2023 року у відсутності адвоката відібрано у останньої зразки слідів пальців рук та долонь, знаючи, що вона є неповнолітньою особою. Надалі на здобутій інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема, права на захист неповнолітньої ОСОБА_4 , а саме вищевказаних зразків її слідів пальців рук та долонь, отримано доказ - висновок експерта від 09.11.2023 року №СЕ-19/109-23/13044-Д (а.с.30-35т.2).

Крім того, судом звертається увага, що з протоколу огляду місця події від 17.10.2023 року з фототаблицями (а.с.7-20 т.2) вбачається, що за результатами його проведення вилучено два сліди пальців рук та два сліди елементів долоні, однак із його змісту не видно, де саме вказані сліди виявлено та вилучено.

Також прокурором винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України, доводиться речовими доказами - рукописною запискою, фотографією 3*4, двома ключами, на яких наявний фірмовий запис «Аврора», нижньою жіночою білизною - бюстгальтером у кількості 2 штук сірого та розового кольору, футболкою в кількості 3-х штук сірого, жовтого та чорного кольору, блузкою білого кольору, жіночою чорною сумкою чорного кольору із вставками для виправляча для волосся, двома слідами пальців рук, двома слідами елементів долоні;протоколами огляду предметів-речових доказів із фототаблицями від 19.10.2023 року (а.с.38-44 т.2, 45-48 т.2, 49-53 т.2, 54-56 т.2).

Дані докази є неналежними доказами, оскільки прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме незаконного проникнення обвинуваченою до житла, що належить потерпілій ОСОБА_7 .

Незважаючи на недопустимість та неналежність вищевказаних доказів, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, доказана в судовому засіданні сукупністю інших доказів. Також судом підкреслюється, що ст. 162 КК України застосовується й у випадках, якщо проникнення жодним чином не позначається на праві власності або іншому праві володіння, оскільки умисел винної особи спрямований на незаконне проникнення до житла чи іншого об`єкту ("іншого володіння"), яким фактично володіє потерпілий, що усвідомлюється винним. Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій у постанові ККС ВС від 12.03.2024 року в справі № 722/151/20, провадження № 51-71км22).

Вивченням особи неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 та умов її життя і виховання встановлено, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.153 т.1), раніше несудимий (а.с.71 т.2), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті Косівської районної поліклініки КНП «Косівська ЦРЛ» не знаходиться (а.с.71,72 т.2), позитивно-негативно характеризується за місцем навчання у неї середній та достатній рівень з усіх предметів, має багато пропусків без поважних причин, на уроках не завжди уважна та активна, у неї вузьке коло друзів (а.с.73 т.2), проживає з батьком, бабусею (а.с.69 т.2), займалася бродяжництвом, через що з 13.02.2003 року її доставлено до Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с.65 т.2).

З метою з`ясування умов життя та виховання обвинуваченої у судовому засіданні представник ювенальної превенції сектору превенції Косівського РВП ОСОБА_8 пояснила, що про неповнолітню ОСОБА_4 стало відомо 3 роки тому, яка залишила місце проживання та бродяжництвувала. Причиною такої поведінки ОСОБА_4 було те, що її відносини з батьком погіршилися після смерті матері, оскільки дівчинка не співуживалася з співжителькою батька. Дитину тоді було доставлено до реабілітаційного центру, де вона проживала з січня по вересень 2022 року, а надалі повернулася проживати до батька, в якого умови проживання задовільні. Батька було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, тобто за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та неповнолітніх дітей. У подальшому після реєстрації даного кримінального провадження будь-яких скарг на ОСОБА_4 не поступало.

Законний представник- батько ОСОБА_5 суду пояснив, що мама ОСОБА_11 померла у лютому 2022 року, але матір дитини було ще за життя позбавлено батьківських прав у зв`язку зі зловживанням нею алкогольними напоями, після чого його рішенням суду офіційно визнано батьком дитини. Скільки років ОСОБА_11 проживає з ним та дату її народження не пам`ятає, до 2022 року він їздив за кордон на заробітки, де перебував більше часу, ніж в Україні. На даний час його дитина забезпечена їдою та одежею, але вона його не слухає, він на неї не має батьківського впливу.

Відповідно до досудової доповіді Косівського РС ДУ «Центр пробації» від 17.05.2024 року, ОСОБА_4 проживає з батьком та його співжителькою, мати померла, батько неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дітей, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства середній, її виправлення без ізоляції від суспільства (позбавлення волі) можливе. ( а.с. 56-67 т.1).

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування визнано обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (а.с.80-83 т.2), з чим суд погоджується. Зокрема, станом на кінець липня 2023 року, тобто на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, ОСОБА_4 досягнула повних 16 років, а неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ст.6 Сімейного Кодексу України, ст. 32 Цивільного Кодексу України, ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України).

Як вбачається з обвинувального акта, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено (а.с.80-83 т.2).

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст. 162 КК України, незаконне проникнення до житла карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення та до часу ухвалення судом вироку щодо неї не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за вчинення цього проступку або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченої.

Суд звертає увагу, що санкцією ч.1 ст.162 КК України передбачено вид покарання обмеження волі, яке відповідно до ст.98 КК України не застосовується до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, будучи неповнолітніми. Також до ОСОБА_4 не може застосовуватися покарання у виді виправних робіт, оскільки вона не працює, а таке покарання відбувається на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності за місцем роботи засудженого (ст.41 КВК України).

Таким чином, до ОСОБА_4 , яка на момент вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, була неповнолітньою особою, можливе тільки застосування покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Витрати на проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні становлять 1912 гривень (а.с. 63 т.2), а саме за висновкок експерта від 09.11.2023 року №СЕ-19/109-23/13044-Д (а.с.30-35т.2), який є недопустимим доказом та не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.86 КПК України), у зв`язку з чим такі витрати не підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна та про долю речових доказів у порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Постановою від 18.10.2023 року (а.с.57-58 т.2) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000184 від 18.10.2023 року рукописну записку, фотографію 3*4, два ключі, на яких наявний фірмовий запис «Аврора», два сліди пальців рук, два сліди елементів долоні, нижню жіночу білизну, бюстгальтер у кількості 2 штук сірого та розового кольору, футболку в кількості 3-х штук сірого, жовтого та чорного кольору, блузку білого кольору, жіночу чорну сумку чорного кольору із вставками для виправляча для волосся.

Речові докази - два сліди пальців рук, два сліди елементів долоні, які упаковані до спецпакетів №3690424 та PSP 1487383, зберігаються в матеріалах судової справи, оскільки долучені до висновку експерта від 09.11.2023 року №СЕ-19/109-23/13044-Д (а.с.36-37 т.2), інші речові докази збірігаються в камері зберігання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області у спецпакетах НДЕКЦ PSP 1487385, PSP 1487384, WAR1478619 (а.с.60-61, 62 т.2).

Ухвалою слідчого судді Косівського районного суду від 19.10.2023 року (а.с.59 т.2) накладено арешт на вищевказане майно.

У судовому засіданні обвинувачена та потерпіла зазначили, що вищевказані речові докази не належать їм, а також, що їм не відомо власника цих речових доказів.

Суд вважає, що, оскільки власник вищезазначених речових доказів невідомий, вони не мають цінності (бувші у використанні, брудні), тому підлягають знищенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Косівського районного суду від 19.10.2023 року, на рукописну записку, фотографію 3*4, два ключі, на яких наявний фірмовий запис «Аврора», два сліди пальців рук, два сліди елементів долоні, нижню жіночу білизну - бюстгальтер у кількості 2 штук сірого та розового кольору, футболку в кількості 3-х штук сірого, жовтого та чорного кольору, блузку білого кольору, жіночу чорну сумку чорного кольору із вставками для виправляча для волосся.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили, а саме:

- спецпакети №3690424 та PSP 1487383, в які упаковано сліди пальців рук, сліди елементів долоні, зберігати в матеріалах судової справи;

- рукописну записку, фотографію 3*4, два ключі, на яких наявний фірмовий запис «Аврора», нижню жіночу білизну - бюстгальтер у кількості 2 штук сірого та розового кольору, футболку в кількості 3-х штук сірого, жовтого та чорного кольору, блузку білого кольору, жіночу чорну сумку чорного кольору із вставками для виправляча для волосся знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченій, її захиснику, прокурору, потерпілій.

Суддя ОСОБА_12