Провадження №1-кп/523/54/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілого - ОСОБА_15 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_16 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

обвинуваченого - ОСОБА_23 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження №0000695 від 11.02.2015р., за обвинуваченням:

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, із середньою освітою, неодруженого, не офіційно працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000695 від 11.02.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що 10.02.2015р., приблизно о 17год. 25хв., ОСОБА_23 знаходячись на 1-поверсі будинку АДРЕСА_2 , в ході сутички з раніше незнайомим йому ОСОБА_15 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень останньому, що виник раптово у ході вказаного конфлікту, з мотивів раптово виниклої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, облив невстановленою в ході досудового розслідування речовиною, принесеною із собою, вхідні двері квартири та обличчя і тулуб ОСОБА_15 через отвір, який утворився в результаті його протиправних дій. Після чого, кинув в отвір дверей палаючий сірник, від якого вхідні двері квартири, одяг, в який був одягнений потерпілий, та його шкіра спалахнули, чим завдав ОСОБА_15 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: термічних опіків І-ІІ ступеню 40% поверхні тіла (обличчя, шия, спина, верхні кінцівки, стегна), термоінгаляційну травму у вигляді опіку дихальних шляхів І ступеню, що супроводжувалися опіковим шоком тяжкого ступеня.

Вказані умисні дії Жукова органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України - нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

На обґрунтування висунутого обвинувачення органи досудового розслідування зібрали докази, зазначені у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, які були досліджені в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_23 звернувся до суду із письмовим клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, що мало місце у 2015 році.

В судовому засіданні, суд роз`яснив обвинуваченому право заперечувати проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, на що останній визнав провину у вчиненні інкримінованого йому злочину і надав згоду на закриття кримінального провадження.

Суд, вислухавши думку прокурора, який просив задовольнити вищевказане клопотання та відповідно не заперечував щодо закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності та думку обвинуваченого, який підтримав та просив задовольнити своє клопотання, при цьому не заперечував щодо його звільнення від кримінальної відповідальності, не даючи оцінку зібраним у справі доказам, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно зі ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно до положень ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ч.7 ст.284 КПК України у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Згідно до ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

За таких обставин, суд враховуючи, що з дня скоєння злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_24 , сплило більше десяти років, а підстав для зупинення чи переривання строків давності у справі не виявлено, роз`яснивши Жукову суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, з`ясувавши, що обвинувачений не заперечує щодо звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_24 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 до ОСОБА_23 про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при закритті кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності суперечить вказаним вище нормам закону.

Згідно із роз`ясненнями, які закріплені у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття провадження з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, роз`яснення закріплені у зазначеній Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

У той же час, у випадку закриття кримінального провадження, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, заявлений цивільний позов слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до акту експертного дослідження, витрати на проведення експертизи склали 2641,20грн.

Згідно із ч.1 ст.126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Так, враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_24 закривається за нереабілітуючими підставами, а тому процесуальні витрати за залучення експерта необхідно стягнути з ОСОБА_24 на рахунок держави.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.49 КК України, ст.ст.369-372, 284, 286, 288 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_23 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000695 від 11.02.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - закрити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України від кримінальної відповідальності, на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 до ОСОБА_23 про відшкодування майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 2641,20грн. за проведення експертного дослідження - стягнути з ОСОБА_23 в повному обсязі, на користь держави.

Речовий доказ: светр знищити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1