ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6

представника заявника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 серпня 2025 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказане рішення слідчого судді мотивовано тим, що в поданій ОСОБА_6 заяві від 06 червня 2025 року не вбачається обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та не наведено об`єктивних даних, які б свідчили про реальну необхідність внесення відомостей до ЄРДР, натомість вбачається його незгода із діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення постанови та надіслання повісток, що заявник розцінює як тиск на нього, як присяжного та за його професійну діяльність.

Провадження №11-сс/822/223/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія ст. 303 КПК України Доповідач: ОСОБА_9

На вказану ухвалу слідчого судді заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді від 08 серпня 2025 року та ухвалити нову, якою зобов`язати уповноважену особу Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону внести відомості про кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України та ч. 2 ст. 376 КК України до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду справи.

Вказує, що 11 квітня 2025 року, перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_2 надав документи, що підтверджують його статус присяжного.

Зазначає, що відповідно до ст. 48 та ст. 55 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» на присяжних поширюються гарантії незалежності та недоторканості суддів, у тому числі імунітет від затримання чи примусового доставлення без відповідного рішення компетентного органу.

Попри зазначене вище, в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 наказав підлеглим проти моєї волі примусово доставити мене до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження ВЛК.

Зазначає, що такі дії є незаконним позбавленням волі, перевищенням службових повноважень та втручання у діяльність правосуддя.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи скаржника ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_5 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказані вимоги були в повному обсязі дотримані слідчим суддею при винесенні рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі і бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз змісту норми частини 1 статті 214 КПК України свідчить про те, що бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка є предметом оскарження в порядку статті 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положеннями ст. 25 КПК України (яка регламентує засаду публічності у кримінальному судочинстві) встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Ця норма пов`язана з ч. 5 ст. 214 КПК України, згідно якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження до компетентного суб`єкта заяви, яка містить інформацію про вчинення саме кримінального правопорушення, та невнесення відповідного запису до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження такої заяви.

06 червня 2025 року ОСОБА_6 подав до Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме про вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 та ст. 376 КК України, у зв`язку із тим, що вони порушують його права як присяжного, створюють перешкоди для здійснення правосуддя та продовжують висилати йому повістки.

Відомості в ЄРДР прокурором не були внесені.

З листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 від 27 липня 2025 року №1589/7085 вбачається, що в ході перевірки тверджень, вказаних в заяві ОСОБА_6 , про можливі неправомірні дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 свого підтвердження не знайшли.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із зазначеного виходить, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Подана ОСОБА_6 заява про вчинене, на його думку, правопорушення, необґрунтована відомостями, які б вказували на ознаки складу кримінального правопорушення, а є лише незгодою з діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення ними постанови відносно нього та надіслання повісток останньому.

Посилання апелянта на статті 48 та 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», як на правову підставу існування у присяжного «імунітету від затримання чи примусового доставлення без відповідного рішення компетентного органу» є необґрунтованим, оскільки аналіз змісту зазначених норм не свідчить про наявність у присяжного відповідного імунітету.

Стаття 48 Закону має назву «Незалежність судді» та регулює виключно гарантії незалежності суддів під час здійснення правосуддя. Стаття 55 Закону має назву «Відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації» та визначає порядок і підстави відрядження судді.

Вказані апелянтом статті жодним чином не регулюють питання статусу чи гарантій присяжних та не передбачають будь-якого імунітету від затримання чи примусового доставлення.

Твердження про рівний з суддею імунітет присяжного є юридично необґрунтованим і не підтверджується законом.

Згідно з ч. 3 ст. 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на присяжних поширюються лише гарантії незалежності і недоторканності суддів у межах, необхідних для виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя, а не повний імунітет, передбачений для суддів ст. 49 Закону.

Присяжні користуються захистом від незаконного впливу та заходами безпеки лише під час виконання конкретних обов`язків у справі.

Слід зазначити, що заява ОСОБА_6 про вчинення злочину та апеляційна скарга не містить жодних доводів або фактів, які б вказували, що на ОСОБА_6 під час виконання обов`язків присяжного здійснювався тиск або втручання у його діяльність. Відсутні посилання на конкретні судові засідання, конкретні дії осіб або інші обставини, які могли б свідчити про порушення гарантій незалежності та недоторканності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для зміни чи скасування оскаржуваного рішення слідчого судді, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 серпня 2025 року - слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 214, 303, 376, 404-405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_9

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3