Справа № 314/2516/25
Провадження № 1-кс/314/856/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

У провадженні слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповного виконання постанови про доступ до матеріалів досудового розслідування.

04.07.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 . Заява мотивована тим, що слідчим суддею вже винесено 2 ухвали по тому ж предмету щодо її скарг, без врахування участі малолітньої потерпілої дитини, її законного представника і органу опіки.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 заява про відвід була розподілена судді ОСОБА_1 .

У судове засідання 08.07.2025 учасники справи не з`явилися, про слухання заяви про відвід повідомлялися належним чином.

Вивчивши заяву про відвід, суд приходить до наступного.

Статтею 75 КПК України встановлено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Відповідно до п.4 ч.1 вказаної статті суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Законом чітко не визначено конкретного переліку «інших обставин», які можуть викликати у учасників судового провадження сумніви у неупередженості суду, що дає змогу тлумачити цю обставину по-різному. Разом з тим, при тлумаченні цієї норми закону необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосуванню широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

Поняття «неупередженості» суду, викладене в Кримінально-процесуальному законодавстві України співвідноситься з поняттям «безсторонності» суду, закріпленим в міжнародних правових документах, зокрема у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої 04.11.1950 р. державами-членами Ради Європи та ратифікованої Україною 17.07.1997р.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67)

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка обвинуваченого може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими (рішення у справі: «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

В заяві про відвід заявник зазначає про наявність суб`єктивного критерію, у зв`язку з наявністю спору між ним та суддею, щодо вирішення клопотань. Проте, суб`єктивний критерій не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки базується виключно на особистому сприйнятті заявником особистості судді.

Стосовно об`єктивного критерію, суд зауважує, що незгода з процесуальними діями судді під час судового провадження не є підставою для відводу судді. Особа, яка вважає, що діями судді порушуються вимоги процесуального закону, має право на оскарження таких дій в порядку передбаченому законодавством.

Також, вказана заявником підстава для відводу судді, як незгода з раніше прийнятим процесуальним рішенням, а саме: відмова у задоволенні клопотання, КПК України, як підстава для відводу не передбачена; розцінювати зазначені заявником обставини, які носять характер припущень, як такі, що відповідають положенням п.4 ч.1 ст.75 КПК України як інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості, на думку суду, підстав немає.

Таким чином, доводи заявника щодо наявності ознак упередженості у діях судді ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.75-76, 81 КПК України, суд

постановив:

в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

08.07.2025