Справа № 645/7321/24
Провадження № 1-кп/645/250/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про продовження строку виконання обов`язків у кримінальному провадженні за №0001195 від 24.08.2024 року, обвинуваченим:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Феськи, Золочівського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого

01.08.2022 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст.122, ч. 1 ст.152, ч.ч. 2, 3, 4 ст.187, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до 10 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна; 29.07.2022 звільненого від відбування покарання згідно ч.5 ст.72 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 09.12.2024 року кримінальне провадження призначене до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 25.02.2025 року обвинувальний акт призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відношенні ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року (справа №645/5070/24, провадження №1-кс/645/1404/24) стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - до 23.11.2024 року, з визначенням розміру застави в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи та роз`яснено, що якщо підозрюваний, не виконає покладені на нього обов`язки застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

22.10.2024 року ОСОБА_6 звільнено з-під варти після внесення застави.

Тому, в силу ч. 4 ст. 202 КПК України, з 22.10.2024 року ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою суду від 25.04.2025 року продовжено ОСОБА_6 строк виконання обов`язків, визначених ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.09.2024 (справа №645/5070/24, провадження № 1-кс/645/1404/24) про застосування запобіжного заходу на 60 (шістдесят) днів до 23 червня 2025 року включно, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; 2) повідомляти прокурора, суд про необхідність зміни свого місця проживання або місця роботи; 3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду. Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснено обвинуваченому, заставодавцю, що у разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, та до обвинуваченого може бути застосовано інший запобіжний захід.

У судовому засіданні 27.05.2025 року прокурор Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 заявив клопотання, в якому просив продовжити відносно ОСОБА_6 строк виконання обов`язків, визначених ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.09.2024 (справа № 645/5070/24, провадження № 1-кс/645/1404/24) про застосування запобіжного заходу на 60 (шістдесят) днів.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на обставини встановлені під час досудового розслідування та на наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на теперішній час не перестали існувати. Так, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в подальшому, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлюючи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; крім того ОСОБА_6 офіційно не одружений, офіційно не працює, раніше судимий; незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 та іншого обвинуваченого ОСОБА_4 , так як обізнаний про місця їхнього мешкання, так як останньому були вручені копії документів допиту потерпілого, а з ОСОБА_6 вони є давніми товаришами, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинувачений зможе впливати на потерпілу ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, раніше судимий за аналогічні злочини, незважаючи за осудження попередніх злочинів, продовжує вчиняти аналогічні по відношенню до жінок по Немишлянському районі, тому при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою, у подальшому може продовжити вчиняти нові корисливі злочини так як буде мати змогу вільно пересуватися. Враховуючи вищевикладені обставини, прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникненню ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, з підстав викладених вище та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не прибула, до суду від її представника адвоката ОСОБА_9 надійшла заява про проведення призначеного на 27.05.2025 року судового засідання за відсутності потерпілої та її представника.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт у певний період доби, а саме з 23:00 по 05:00 із покладанням на обвинуваченого обов`язків.

Захисник вказав на те, що ризики, про які зазначив прокурор не підтверджені жодним доказом, а клопотання ґрунтується на припущеннях. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, піклується про своїх батьків, бабусю і дідуся, а також показує належну процесуальну поведінку без жодних порушень та буде виконувати і в подальшому, з метою доведення своєї невинуватості у вчиненні вказаного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши клопотання прокурора та додані до нього документи, суд приходить до наступного.

Як зазначено у ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Статтею 194 КПК України визначено, що підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є: наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи як заходи процесуального примусу застосовуються до обвинуваченого з метою запобігти можливості приховатися від слідства і суду, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та здійсненню правосуддя, а також запобігти спробам продовжити злочинну діяльність і полягають у обмеженні свободи пересування (ст. 177 КПК України).

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

За змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідно до практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за процедурою, встановленою законом.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи («Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Росії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від суду на сьогодні на думку суду продовжує існувати, оскільки ймовірна можливість переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Стосовно ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілу та іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, суд вбачає ймовірність можливості обвинуваченого незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема, оскільки обвинуваченим отримано копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, в яких містяться дані потерпілої та іншого обвинуваченого, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, що обвинувачений зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження.

Крім того, суд вважає доведеним ризик вчинити інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки обвинувачений раніше був судимий, в тому числі за злочини проти власності.

Зважаючи на вказані обставини, враховуючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться в суді на стадії судового розгляду, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Разом з тим, наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків та процесуальна поведінка у кримінальному провадженні, враховуючи обсяг обвинувачення та самі обставини інкримінованого злочину, не є підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Доводи захисника не спростовують зазначених вище висновків суду.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25.09.2024 (справа № 645/5070/24, провадження № 1-кс/645/1404/24) про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби суд відмовляє.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

За приписом ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За вказаних підстав, суд дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку виконання обов`язків, визначених ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.09.2024 (справа № 645/5070/24, провадження № 1-кс/645/1404/24) про застосування запобіжного заходу на 60 (шістдесят) днів до 25 липня 2025 року включно, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; 2) повідомляти прокурора, суд про необхідність зміни свого місця проживання або місця роботи; 3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду.

Згідно зі ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 201, 314, 315, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку виконання обов`язків у кримінальному провадженні задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк виконання обов`язків, визначених ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.09.2024 (справа № 645/5070/24, провадження № 1-кс/645/1404/24) про застосування запобіжного заходу на 60 (шістдесят) днів до 25 липня 2025 року включно, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора, суд про необхідність зміни свого місця проживання або місця роботи;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, заставодавцю, що у разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, та до обвинуваченого може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немишлянський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 27.05.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1