Справа № 227/2705/24
УХВАЛА

іменем України

12 травня 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: - ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000272 від 06.06.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 336 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі дистанційного судового провадження вказане кримінальне провадження

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, з 05:30 години 24.02.2022 на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.

На підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 з моменту введення воєнного стану в Україні та з моменту оголошення рішення про мобілізацію настає особливий період відповідно Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 та територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки розпочинається призов громадян за мобілізацією у відповідності до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані це особи які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, в також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних, проходити медичний огляд, проходити військову службу і виконувати військовий обов`язок у запас, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Як слідує із ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ТЦК та СП для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ТЦК та СП у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях начальників ТЦК та СП, де вони перебувають на військовому обліку), громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

За положеннями ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, ОСОБА_3 рішенням призовної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.02.2001 був визнаний непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним до військової служби у воєнний час згідно ст. 86 «в» Наказу Міністерства оборони України № 207 від 1999 року (природжені вади розвитку органів та систем з незначними порушеннями функцій), і на цій підставі був звільнений від призову на строкову військову службу та зарахований в запас з передачею на військовий облік військовозобов`язаних.

10.05.2024 з метою визначення призначення на особливий період ОСОБА_3 був направлений на проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновків якої від 16.05.2024, у відповідності до статті 64 «б» Наказу МО України №402 від 2008 року (хвороби хребта та їх наслідки з помірними порушеннями функцій), останній визнаний придатним до військової служби у частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Станом на 29.05.2024 ОСОБА_3 не перебував на спеціальному обліку, як заброньований на час мобілізації, та не мав права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно з ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

29.05.2024 ОСОБА_3 отримав повістку та мобілізаційне розпорядження про явку 30.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, про що особисто розписався у журналі обліку видачі та вручення повісток військовозобов`язаним та журналі про вручення мобілізаційних розпоряджень військовозобов`язаним.

Однак, ОСОБА_3 не прибув у вказаний у повістці час до місця призову за мобілізацією, а саме о 08:00 годині 30.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим ухилившись від призову на військову службу за мобілізацією. Станом на 30.05.2024 ОСОБА_3 не перебував на спеціальному обліку, як заброньований на час мобілізації, та не мав права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно з ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 10, 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, «Про загальну мобілізацію», діючи умисно з метою ухилення від призову за мобілізацією на особливий період, маючи можливість прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження військової служби у зв`язку з призовом за мобілізацією, без поважних причин, не з`явився за викликом, про причину неявки ІНФОРМАЦІЯ_5 не повідомив.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 336 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки. Клопотання мотивовано тим, що на час судового розгляду внаслідок зміни обстановки вчинене обвинуваченим діяння втратило суспільну небезпечність. Так, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину визнає та щиро розкаюється, на даний час приходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2025, та за таких обставин перестав бути суспільно небезпечним.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закриття відносно нього кримінального провадження, свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро кається у вчиненому. Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що наслідки закриття вказаного кримінального провадження йому відомі, рішення про проходження військової служби за призовом під час мобілізації він прийняв добровільно без примусу і тиску.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, закриття кримінального провадження.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши клопотання захисника ОСОБА_5 та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки є всі підстави, передбачені ст. 48 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 перестав бути суспільно небезпечною особою.

Відповідно до положень ст. 44 КК України та ст. 285 КПК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

В силу ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно положень статті 48 КК України визначено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином та не є корупційним і не пов`язаним з порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У абз. першому п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року судам роз`яснено, що такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Відповідно до п. 7 вказаної вище Постанови, судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу. Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04.02.2021 у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ст. 336 КК України та у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності такої його позиції.

Під час судового розгляду справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив нетяжкий злочин, який не є корупційним та не пов`язаний з порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся, на даний час відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 145 від 01.05.2025 призваний на військову службу в Збройні Сили України під час мобілізації у військову частину НОМЕР_1 , тому з урахуванням зміни обстановки він перестав бути суспільно небезпечним.

Суд враховує, що за п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із зміною обстановки, судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст. 48 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, а тому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 06.06.2024 відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, необхідно закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 284, 285, 288, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000272 від 06.06.2024, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000272 від 06.06.2024, за діяння, передбачене ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000272 від 06.06.2024, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.

Речові докази (постанови слідчого від 10.06.2024 та від 16.07.2024):

- розписку № 118, довідку військово-лікарської комісії № 100/948 та мобілізаційне розпорядження на ім`я ОСОБА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошений о 14:00 годині 12.05.2025.

Суддя: ОСОБА_1

12.05.2025