ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1464/25 Справа № 933/965/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

10 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000069 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 31 січня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 31 січня 2025 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Привілля, Луганської області, українця, громадянина України, з середньо - технічною освітою, який працює учнем оператора пульта управління на шахті «Новодонецька» ВП «Шахтоуправління «Новодонецьке» ДП «Добропіллявугілля-видобуток», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який є особою з інвалідністю 2 групи, раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить грошову суму 850 гривен.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень суд, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом в 1 рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_6 на початку жовтня 2021 року, більш точної дати судом не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія категорії «А1», ОСОБА_8 та «В» на своє ім`я.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на придбання завідомо підробленого документа посвідчення водія, у порушення п. 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року за № 340 (у редакції постанови КМУ від 20.05.2009 року № 511), які зазначають, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, з метою уникнення проходження навчання та складання вищевказаних іспитів, з метою його подальшого використання, діючи умисно, ОСОБА_6 за допомогою власного телефону у додатку «VIBER», зв`язався із невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені, під час досудового розслідування, в окреме провадження, щодо сприяння у виготовлені підроблених документів, надав свої анкетні данні, які необхідно було зазначити при підроблення документу, а також використовуючи можливості мобільного телефону, переслав свою фотокартку, зразок свого підпису і за винагороду у розмірі 8500 грн. домовився щодо спільного виготовлення посвідчення водія категорії «А1», ОСОБА_8 та «В» на своє ім`я.

Після цього, невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені під час досудового розслідування в окреме провадження, поштовим переказом ТОВ «Нова Пошта» підроблене посвідчення серії НОМЕР_1 , незаконне виготовлене на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відправлене на поштове відділення ТОВ «Нова Пошта», розташоване за адресою: с. Спасько-Михайлівка, вул. Центральна, 121, Краматорського району Донецької області, яке ОСОБА_6 отримав 06.11.2021 для подальшого використання.

Крім того, 01.11.2024 року о 08 год 00 хв., ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ DAEWOO» реєстраційний номер НОМЕР_2 пр. вул.. Центральній в с. Спасько-Михайлівка, Краматорського району Донецької області, був зупинений співробітниками СРПП відділення поліції № 1 КРУП ГУНП в Донецькій області для перевірки документів. ОСОБА_6 , діючи умисно, для досягнення протиправного наміру на використання завідомо підробленого документу, при перевірці документів, а саме посвідчення водія на право керування транспортними засобами, розуміючи протиправність своїх дій, надав зазначеним співробітникам поліції бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, тим самим використав завідомо підроблений документ.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом в 1 рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Звертає увагу, що ОСОБА_6 є особою з інвалідністю другої групи внаслідок отриманого поранення, у зв`язку з чим, покарання у виді обмеження волі, згідно із ч. 3 ст. 61 КК України, йому не може бути призначене.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 ніким не оскаржується, в тому числі і обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні не в повному обсязі.

Так, визнаючи винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, суд І інстанції призначив останньому покарання у виді обмеження волі. Разом з цим, санкцією ч. 3 ст. 358 КК України по якій ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності, передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Покарання у виді обмеження волі згідно ч. 1 ст. 61 КК України полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. При цьому, частина 3 даної статті містить заборону щодо призначення покарання у виді обмеження волі до осіб з інвалідністю другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 є особою з інвалідністю другої групи внаслідок отриманого поранення, у зв`язку з чим, покарання у виді обмеження волі, згідно із ч. 3 ст. 61 КК України, йому не може бути призначене.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, застосував закон, який не підлягав застосуванню, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, що відповідно до ст. ст. 409, 413, 414 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора є слушною та обґрунтованою, яка підлягає задоволенню, а вирок суду І інстанції скасуванню в частині призначеного покарання, з постановленням нового вироку в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420, 421 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 31 січня 2025 рокувідносно ОСОБА_6 - скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: