Справа № 135/1186/25
Провадження № 1-кс/135/278/25
У Х В А Л А

іменем України

19.08.2025 м. Ладижин Вінницька область

Слідчий суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника Товариства «Сілікад» - ОСОБА_3 , розглянувши скаргу Товариства «Сілікад» на постанову начальника СВ ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_4 , від 25.07.2025 про закриття кримінального провадження № 0000048 від 12.02.2025,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

1.15 серпня 2025 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла скарга представника ТОВ «Сілікад» на постанову начальника СВ ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 25.07.2025 про закриття кримінального провадження № 0000048, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України. У скарзі представник заявника просить скасувати зазначену постанову як передчасну та необґрунтовану.

2. Обґрунтування скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сілікад» (далі - Товариство), обґрунтовуючи подану скаргу, зазначає, що у провадженні відділення поліції № 3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження № 0000048 від 12 лютого 2025 року.

За результатами досудового розслідування слідчим 25 липня 2025 року винесено постанову про закриття цього кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Товариство вважає, що слідчим не були вжиті всі передбачені законом заходи, необхідні для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження. Зокрема, належним чином не з`ясовано фактичні обставини, які існували на момент імовірного вчинення кримінального правопорушення, що, на переконання скаржника, свідчить про передчасність і необґрунтованість прийнятого процесуального рішення.

Так, під час досудового розслідування директор Товариства направив на ім`я слідчого письмове повідомлення, у якому викладено відомості про збитки, завдані Товариству та бюджету Ладижинської міської ради через дії службових осіб останньої. Йдеться про зловживання службовим становищем посадовими особами Ладижинської міської ради, що полягало у безпідставному знятті з порядку денного 42-ї сесії ради питання щодо надання Товариству сервітуту на земельні ділянки.

У листі зазначено, що внаслідок таких дій Товариству завдано збитків на суму близько 200 000 грн за останні сім місяців, а бюджет міської ради недоотримав платежів за сервітутним договором на суму 307 500 грн.

Водночас у постанові про закриття кримінального провадження слідчий дійшов висновку, що діями посадових осіб Ладижинської міської ради не завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам чи інтересам громадян, юридичних осіб або інтересам держави. Отже, доводи Товариства щодо заподіяння шкоди залишено без належної оцінки, а сам лист фактично проігноровано.

Крім того, під час досудового розслідування не було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої необхідно було б поставити питання стосовно збитків, які отримали Ладижинська міська рада та Товариство внаслідок зловживання службовим становищем посадових осіб Ладижинської міської ради при розгляді клопотання про надання сервітуту на земельні ділянки. Адже тільки у разі відсутності даних збитків або якщо сума збитків була б менше 151 400 грн можливо було б ставити питання про відсутність складу злочину за ч. 1 ст. 364 КК України. Тобто, слідство взагалі не підіймало питання шкоди, яка була заподіяна Заявнику та Ладижинській міській раді.

Скаржник також вказує, що посилання слідчого на рішення Господарського суду Вінницької області як на підставу для висновку про відсутність шкоди є необґрунтованим, оскільки це рішення не набрало законної сили, і Товариство на час розгляду скарги не має укладеного договору сервітуту та не отримало доступ до відповідних земельних ділянок.

Окремо Товариство зазначає, що постанову про закриття кримінального провадження було отримано ним лише 5 серпня 2025 року, тому строк звернення зі скаргою до слідчого судді є дотриманим.

ІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник ТОВ «Сілікад» ОСОБА_3 підтримав подану скаргу з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Він зазначив, що Товариство звернулося до Ладижинської міської ради з клопотанням про встановлення та надання у користування частини земельних ділянок відповідно до ст. 99 Земельного кодексу України. Вказане питання, згідно з вимогами закону, мало бути розглянуто міською радою протягом 30 днів шляхом поіменного голосування на пленарному засіданні. Однак упродовж двох місяців питання на пленарних засіданнях не розглядалося, що, на думку представника, свідчить про бездіяльність посадових осіб ради та стало підставою для звернення Товариства із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

05 серпня 2025 року Товариство було повідомлено про закриття кримінального провадження. Заявник не погоджується з таким рішенням, вважаючи, що слідчим не були з`ясовані обставини, пов`язані з правомірністю винесення питання на розгляд постійних депутатських комісій замість пленарного засідання, повноваженнями посадових осіб щодо формування порядку денного, а також не досліджено фактичні збитки, заподіяні внаслідок неприйняття відповідного рішення.

Орієнтовна сума шкоди, за розрахунками Товариства станом на 01 травня 2025 року, становить: недоотримані кошти міського бюджету - 215 000 грн, державного бюджету - 307 000 грн, недоотриманий прибуток Товариства - 20 000 грн. Представник наголосив, що досудове слідство не лише не дало правову оцінку цим обставинам, але й не ініціювало призначення судово-економічної експертизи, яка могла б підтвердити наявність істотної шкоди, що є елементом складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

На переконання представника, зловживання службовим становищем полягало в діях секретаря міської ради - виконувача обов`язків міського голови, який всупереч Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не виніс питання на голосування або самовільно зняв його з розгляду сесії, хоча воно було включене до порядку денного. Представник вважає це перевищенням повноважень, оскільки рішення з таких питань має ухвалюватися виключно за результатами поіменного голосування депутатів.

Також представник оскаржує доводи слідчого, викладені в постанові, щодо того, що відповідне питання нібито було розглянуте на постійно діючих комісіях. Заявник вказує, що комісії лише надають рекомендації, а остаточне рішення може бути прийнято виключно на пленарному засіданні міської ради.

Окрім цього, представник зазначив, що посилання слідчого на рішення Господарського суду Вінницької області як на підставу для висновку про відсутність матеріальних збитків є необґрунтованим, оскільки: по-перше, земельні ділянки, що були предметом клопотання Товариства до Ладижинської міської ради, мають інші кадастрові номери, ніж ті, які розглядалися у господарській справі; по-друге, зазначене рішення було скасоване постановою Рівненського апеляційного суду приблизно місяць тому, отже станом на дату винесення оскаржуваної постанови не мало юридичної сили.

Представник від ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, письмових заперечень, заяв або пояснень не подав. У відповідь на запит суду надав матеріали кримінального провадження № 0000048 для ознайомлення під час розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України, неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу за наявними у матеріалах провадження документами.

ІІІ. Дотримання заявником процесуального строку на оскарження рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на дії, рішення, чи бездіяльність слідчого, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дій чи бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як убачається з матеріалів справи, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікад» надійшла до суду 15 серпня 2025 року. У своїй скарзі представник Товариства зазначив, що копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 25 липня 2025 року Товариство отримало 5 серпня 2025 року.

Ці обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження та не спростовані іншими доказами. Інші відомості про дату вручення копії оскаржуваної постанови в матеріалах провадження відсутні.

Отже, днем початку перебігу процесуального строку слід вважати 5 серпня 2025 року, тому звернення Товариства зі скаргою 15 серпня 2025 року в межах 10-денного строку відповідає вимогам ч. 1 ст. 304 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що скарга подана з дотриманням установленого процесуального строку.

ІV. Установлені слідчим суддею обставини, і положення закону, якими він керувався. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали.

Згідно з матеріалами кримінального провадження № 0000048 від 12.02.2025, слідчим відділення поліції № 3 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснювалося досудове розслідування за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Відомості до ЄРДР були внесені на підставі заяви директора ТОВ «Сілікат» ОСОБА_5 , у якій остання вказувала, що посадові особи Ладижинської міської ради, зловживаючи службовим становищем, не винесли на розгляд пленарного засідання ради питання про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, чим, на думку заявника, завдали істотної шкоди інтересам підприємства, територіальної громади та держави.

Постановою від 25.07.2025 досудове розслідування було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити чітке посилання на обставини, що є підставами для її прийняття, мотиви цих рішень та їх обґрунтування на підставі положень цього Кодексу. Таке процесуальне рішення має бути підтверджене фактичними обставинами, встановленими матеріалами справи, а також повинно надавати відповідь на всі запитання сторін, що можуть впливати на можливість закриття справи. Це є гарантією захисту прав і законних інтересів учасників процесу.

У даному випадку в оскаржуваній постанові таких відповідей не наведено. Зокрема, слідчий:

- не обґрунтував належним чином відсутність складу злочину, обмежившись посиланням на формальну обставину продовження господарської діяльності підприємства;

- не надав оцінки суттєвим доводам заявника щодо шкоди, заподіяної зволіканням з розглядом клопотання про встановлення сервітуту;

- не долучив жодного підтвердження свого висновку про те, що зазначене рішення Господарського суду Вінницької області підтверджує відсутність шкоди, попри те, що копія цього рішення в матеріалах провадження відсутня;

- не дослідив чи це рішення є чинним, хоча представником заявника вказувалося, що воно було скасоване апеляційною інстанцією;

- не вирішив питання про наявність чи відсутність підстав для призначення судово-економічної експертизи, попри подане у межах кримінального провадження клопотання ТОВ «Сілікат» про її проведення з метою встановлення розміру заподіяної матеріальної шкоди. Вказане клопотання залишено слідчим без розгляду та без надання мотивованої процесуальної відповіді, що є порушенням вимог ст. 220 КПК України. Такий процесуальний підхід фактично позбавив заявника можливості реалізувати своє право на збирання і подання доказів, передбачене ст. 93 КПК України, та суперечить принципу змагальності сторін і рівності їхніх процесуальних прав.

Отже, слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування: не було забезпечено всебічного, повного та неупередженого з`ясування обставин кримінального провадження, як того вимагають положення ст. 9 КПК України. Зокрема: не витребувано документи, які підтверджують або спростовують факт службового зловживання; не відібрано пояснень у всіх осіб, причетних до виключення питання з порядку денного; не проаналізовано юридичні наслідки такого невинесення питання на пленарне засідання.

Крім того, не виконано вказівки прокурора, надані відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, щодо витребування судового рішення та вчинення інших процесуальних дій. Ігнорування таких вказівок свідчить про формальний підхід до проведення досудового розслідування та нехтування процесуальними повноваженнями прокурора як процесуального керівника.

Також не було надано належної оцінки обставинам щодо заподіяння істотної шкоди, хоча саме ця ознака є конструктивною частиною складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Істотна шкода в контексті цієї норми означає як матеріальну шкоду, так і немайнову шкоду, яка має реальний вплив на права, свободи та інтереси особи, юридичної особи чи держави. Як неодноразово наголошував Верховний Суд, істотність шкоди не зводиться лише до її кількісного виміру, а визначається також якістю впливу на охоронювані законом інтереси.

У цій справі заявником надано орієнтовні розрахунки заподіяної шкоди, зокрема щодо втрат підприємства, а також ненадходження коштів до місцевого та державного бюджетів. Водночас органом досудового розслідування ці розрахунки не були перевірені. Слідчий не вирішив питання про наявність підстав для призначення судово-економічної експертизи, попри наявне клопотання сторони про її проведення, яка могла б надати належну оцінку достовірності та обґрунтованості зазначених розрахунків. Така бездіяльність є порушенням вимог ч. 2 ст. 94 КПК України, згідно з якою кожен доказ підлягає перевірці з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття процесуального рішення.

Постанова про закриття кримінального провадження не містить належного мотивування, не базується на комплексній оцінці представлених доказів, а також не забезпечує аналізу фактичних даних у їх взаємозв`язку. Це суперечить базовим принципам кримінального процесу, згідно з якими рішення суду має бути обґрунтованим і прозорим задля гарантування дотримання прав учасників провадження та верховенства права.

Отже, слідчий допустив порушення вимог ст.ст. 9, 22, 25, 93, 94, 110, 284 КПК України, що призвело до передчасного, необґрунтованого та незаконного закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження як остаточне процесуальне рішення може мати місце виключно за умови, коли всі можливості для збирання доказів вичерпані, а встановлені фактичні дані не дозволяють зробити обґрунтований висновок про наявність складу кримінального правопорушення. У цьому випадку таких дій вчинено не було.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого підлягає скасуванню як така, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 91, 93, 110, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Товариства «Сілікад» на постанову начальника СВ ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_4 , від 25.07.2025 про закриття кримінального провадження № 0000048 від 12.02.2025, задовольнити.

Постанову начальника СВ ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_4 , від 25.07.2025 про закриття кримінального провадження № 0000048 від 12.02.2025, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя