У Х В А Л А

26 червня 2025 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002928, відомості про яке 07.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням яким просить скасувати арешт накладений на автомобіль марки «CHEVROLET» МОДЕЛЬ «CAMARO» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та зобов`язати відділення поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області повернути автомобіль законному власнику - ОСОБА_3 чи іншій уповноваженій нею особі.

Клопотання мотивує тим, що 18.09.2024 слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0002928, відомості про яке 07.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України про арешт тимчасово вилученого майна. Цією ухвалою серед іншого майна, накладено арешт на автомобіль марки «CHEVROLET» МОДЕЛЬ «CAMARO» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .

Так, у кримінальному провадженні ОСОБА_3 не повідомлялось про підозру, не встановлено будь-якої шкоди, спричиненої нею, до неї не заявлено цивільного позову.

Таким чином, ОСОБА_3 не є підозрюваною та не має жодних стосунків, з фігурантами у даному кримінальному провадженні, зокрема родинних зв`язків, з ними не знайома, у будь-яких відносинах не перебувала та не перебуває.

Крім цього, слідчим суддею при вирішенні питання про накладення арешту а майно, в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України не враховано відсутність вищезазначених підстав для арешту майна, не враховуючи те, що відсутня підозра, а отже і відсутні дані котрі вказують на наявність доказів щодо вчинення злочину конкретною особою, а також те, що жодним чином не досліджено розумність та співмірність обмеження права власності, у зв`язку з відсутністю цивільного позову, а отже і встановленої суми заподіяних збитків.

В порушення ч. 1 ст. 172 КПК України слідчим суддею клопотання про арешт майна розглянуто без участі, власника майна ОСОБА_3 та його представника (адвоката), які про час та місце розгляду справи не повідомлялись, чим допущено істотне порушення процесуального закону та право на захист.

Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, якої у даному випадку немає.

Таким чином, в подальшому немає потреби у застосуванні арешту майна зазначеного транспортного засобу. Продовження тримання автомобіля на майданчику тимчасового гримання транспортних засобів також може призвести до того, що цілісність автомобіля може бути пошкоджена, що призведе до відшкодування збитків з державного бюджету, скільки такі факти вже мали місце, а відповідальна особа в даному випадку, юридична особа у віданні якої перебуває транспортний засіб буде нести матеріальну відповідальність перед власником автомобіля у разі його псування під час можливого обстрілу з боку російської федерації.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що арешт на автомобіль був накладений з метою збереження речових доказів. Власник автомобіля ОСОБА_3 не має жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, не знайома з обвинуваченим і не підтримує з ним жодних відносин, також їй не пред`явлено підозру у даному кримінальному провадженні, оскільки з її боку не було вчинено жодних дій для вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наразі усі слідчі дії: огляд та обшук автомобіля проведено, тому наразі немає жодних підстав для подальшого арешту майна. Просить задовольнити клопотання повністю, або хоча б в частині заборони користування автомобілем.

ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не прибула.

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечив, посилаючись на те, що останній був накладений не тільки з метою збереження речового доказу, а й забезпечення спеціальної конфіскації. Наразі мета з якою був накладений арешт не зникла. Зазначив, що на цьому автомобілі рухався один із підозрюваних і не виключено того, що в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження виникне необхідність оглянути вказаний автомобіль. Зазначає, що слідчим суддею раніше уже розглядалося клопотання про скасування арешту майна, і у його задоволенні було відмовлено. У свою чергу Київський апеляційний суд відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою. У подані представником заяві не подано нових відомостей на обгрунтування необхідності скасування арешту майна. Із арештованим майном проведені усі слідчі дії, але є необхідність у його збереженні зважаючи, що арешт накладено також для забезпечення спеціальної конфіскації. Наразі кримінальне провадження зупинено у зв`язку із розшуком підозрюваного.

Слідчий суддя, заслухавши представника заявника та прокурора, дослідивши клопотання, додані на його обгрунтування матеріали, матеріали кримінального провадження № 0002928 від 07.09.2024, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно тимчасовим вилученням майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002928, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2024 у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт на вилучений в ході огляду місцевості за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, поблизу буд 15-А, автомобіль марки «CHEVROLET» модель «CAMARO» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, VIN- номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із накладенням заборони користування, володіння та розпорядження вказаним майном, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, стороною обвинувачення проведені всі слідчі дії із вказаним транспортним засобом. Поряд з тим, не виключена можливість того, що під час судового розгляду кримінального провадження може виникнути необхідність оглянути речовий, що буде неможливим у разі задоволення клопотання.

Крім того, зі змісту ухвали слідчого судді про накладення арешту вбачається, що арешт на вказаний транспортний засіб був накладений також з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, серед іншого: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчим суддею встановлено, що автомобіль марки «CHEVROLET» модель «CAMARO» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, VIN- номер транспортного засобу НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій підозру у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Вказаний автомобіль був використаний підозрюваним у кримінальному провадженні як засіб вчинення кримінального правопорушення, а тому належить до переліку майна щодо якого може бути застосована спеціальна конфіскація. Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування наразі встановлюються всі обставини щодо обізнаності/необізнаності власника автомобіля у незаконному його використанні.

Відповідно до ст. 173 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ризиками, для запобігання яким є необхідність арешту майна, є можливість його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження як власником майна, так і третіми особами (незалежно від волі власника). З накладенням арешту на майно, та утримання його органом досудового розслідування, можливість вчинення вказаних дій із майном в тому числі і третіми особами (незалежно від волі власника) втрачається. За таких умов, заявлена слідчим мета (збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації) буде досягнута саме через застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна із накладенням заборони володіти, користуватися та розпоряджатися ним.

Щодо розумності та співрозмірності арешту.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, наявність обґрунтованої підозри у його вчиненні, а також необхідність забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

Також слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнає третя особа, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у його право власності.

Крім того, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанню у володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільців майна не створює.

Таким чином, приймаючи до уваги доводи викладені особою, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту, позицію сторони обвинувачення з приводу скасування арешту, враховуючи те, що клопотання не містить обґрунтування та відповідних доказів того, що в подальшому в застосуванні арешту майна відпала повністю потреба, а також того, що арешт накладено необгрунтовано, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 169, 174, 307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002928, відомості про яке 07.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6