В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001334 від 11.08.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, за наступних обставин.

28.02.2022 року близько 09 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Біла Церква по вул. Павліченка, 49 на території ТОВ «Білоцерківелектроремонт», під час повітряної тривоги на контрольно-пропускному пункті на території ТОВ «Білоцерківелектроремонт», на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, умисно наніс удари кулаками правої та лівої руки в область обличчя потерпілій ОСОБА_8 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: переломів альвеолярних відростків 21-23 зубів, які згідно висновку судово-медичного експерта № 862/д від 12.09.2022 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідний тривалий строк більш, ніж 3 тижні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не визнав та дав наступні показання. 24.02.2022 року він відправив дітей із знайомими в село, сам до бомбосховища не ходив. О 5 ранку він засинав і побачив у вікно за школою спалах. Бахнуло в районі ОСОБА_9 , потім він ліг спати. Потім вони пішли в магазин «АТБ», підійшли до заводу і запитали чи можна пройти в бомбосховище. 25.02.2022 вони з дружиною прийшли на завод, пройшли до бомбосховища, включили вимикач, там була купа столів, декілька табуреток. В них з собою був пакет з медикаментами, плед, дружина ОСОБА_10 взяла рюкзачок. На прохідній був чоловік. В бомбосховищі вони просиділи до ранку. До них прийшла жінка, запитала як вони, сказала, що вона директор заводу, сказала, що принесли в сховище води. Вони зробили місце для сміття, яке завжди викидали туди. З дому він приніс лампочку, щоб вкрутити. З 26 на 27 лютого вони прийшли в бомбосховище на завод, на прохідній був інший чоловік, вони всю ніч просиділи там, вранці позбирали сміття, викинули і пішли додому. З 26 на 28 лютого вони знову прийшли на завод, ворота були зачинені. Вийшла вахтерка, відчинила ворота, люди побігли туди. Було дуже багато людей, вахтерка дала відро і сказала, щоб справляли свої потреби туди або на двір. Вахтерка сказала, що коли закінчиться тривога, щоб всі вийшли. Після закінчення тривоги вони пішли додому, потім знову прийшли в бомбосховище. Через годину вахтерка стала всіх виганяти, вони пішли додому. Він ліг спати, жінка була на кухні. Коли знову пролунала тривога, вони пішли на завод в бомбосховище. Прийшовши туди він побачив, що збираються люди, чув, що жінка кричала, що це приватна власність і немає чого сюди ходити. Ця жінка намагалася відтягти якогось чоловіка. Він ( ОСОБА_4 ) подвинув цю жінку, позаду його схопила жінка за плечі, вона кричала: «Я нікого не пущу» і він впав на жінку головою. В момент падіння він був на другій сходинці, вище за цю жінку. В цей момент його дружина ОСОБА_10 забрала в нього пакет і тримала його. Потім він перекотився і встав. Він не звернув увагу що з цією жінкою. Він пішов до сходів, попереду нього йшов ще чоловік, він ( ОСОБА_4 ) відчинив задвижки і попрямував у бомбосховище. Вони зачинили двері бомбосховища зсередини. Почали стукати в двері, прийшла тероборона, жінка показала на нього, його потягнули наверх. Там одягли кайданки, він лежав на підлозі, просив перестебнути кайданки на руках наперед. Приїхала поліція, зняла кайданки. Поліція сказала, щоб провели з жінкою бесіду, що ворота будуть відчинені. Вони пішли додому. Ввечері прийшли в дане бомбосховище знову. Останній раз він був там 2 березня, звернув увагу, що забірники повітря зрізали і забетонували. Він сказав, що туди більше не піде. Після цього він нікуди не ходив, майже не вставав, отекли ноги, таблеток не було. На запитання відповів, що дії щодо пошкодження майна він не здійснював. Удари кулаками потерпілій він не наносив. ОСОБА_11 це бабка, охоронець. ОСОБА_12 він не знає, яксь жінка стояла, він не звернув увагу. Зазначив, що того дня він був у тверезому стані, ніякі лікарські препарати не приймав. Інвалідності не має. Коли йшов після цієї події, то помітив, що в нього болів затилок, була гуля, яка боліла. На той час його вага складала 110-115 кг. Вказував, що його дружина ОСОБА_10 не наносила потерпілій ударів. В одній руці вона тримала пакет, а іншою підіймала його. Про цей випадок він дізнався вже тоді, коли йому вручили підозру. Цивільний позов не визнає.

Свідок обвинувачення ОСОБА_13 суду показала, що вона цивільна дружина ОСОБА_14 , в них є спільні діти 11 і 12 років. Вранці 28.02.2025 року о 09 годині пролунала тривога, вона розбудила ОСОБА_14 і вони пішли до бомбосховища на заводі «Електроремонт» по АДРЕСА_2 . Від їхнього житла до бомбосховища їм йти хвилин 10. Біля воріт збиралися люди, близько 30 чоловік, стояла вахтер ОСОБА_11 , позаду ОСОБА_12 , попереду чоловік, за ним ОСОБА_15 , яка відтягувала чоловіка і казала: «Це приватна власність, я нікого сюди не пущу». ОСОБА_14 намагався зайти через прохідну, підбігла ОСОБА_15 і смикнула його за куртку зі сходів на себе, він впав на неї головою. ОСОБА_15 не відпускала ОСОБА_14 . Але ОСОБА_14 викрутився на бік, вона ( ОСОБА_13 ) забрала в ОСОБА_14 пакет, в неї на плечі був рюкзак, який весь час спадав. Вони відкрили ворота і направилися в укриття. Потім в бомбосховище зайшли хлопці з ТРО із ОСОБА_12 , яка вказала на її чоловіка, ОСОБА_14 і її вивели. Під`їхала поліція, вони сказали, що провели роз`яснювальну роботу з ОСОБА_15 , щоб вона пускала людей. Також показала, що на територію заводу вони приходили не вперше. До цього на прохідній був чоловік, їх пропускали. З 26 на 27 лютого ворота вже були відкриті. Відстань від прохідної до бомбосховища приблизно 300-350 метрів. Після цієї події до них приходив оперуповноважений, допитував її на сходинковому майданчику. На запитання відповіла, що до адміністративної, кримінальної відповідальності не притягалася. Чи були заподіяні ОСОБА_15 тілесні ушкодження не знає. 28 лютого вони не вживали алкогольні напої, наркотичні засоби. Вони не мали спроб принести вибачення потерпілій, бо їм було невідомо, що у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження. Зазначила, що ОСОБА_14 був на території підприємства коли були повітряні тривоги.

Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що вона працює директором ТОВ «Білоцерківелектроремонт». 24.02.2022 року, коли вони прийшли на роботу, оголосили про війну. Цього дня вони не працювали. Від чергової почали надходити скарги, що люди вибили двері і йдуть в укриття. В понеділок оголосили тривогу близько 9 години, вони з ОСОБА_16 вийшли на пропускний пункт. В них йде пропускний пункт, потім прохід, потім кімната чергового. ОСОБА_17 почала розказувати, що спочатку повинні йти діти, жінки. Вона ( ОСОБА_8 ) зупинила ОСОБА_14 , далі пам`ятає, що ОСОБА_14 сидів на ній і наносив їй удари. Його жінка била її по голові сумкою. Вона втратила свідомість. Пам`ятає як ОСОБА_17 взяла ОСОБА_14 за плече. Викликали працівників поліції. Чи відбирали в неї пояснення того дня працівники поліції не пам`ятає. «Швидка допомога» забрала її до лікарні ОСОБА_18 . Її направили в 1 лікарню до щелепно-лицьової хірургії, вона пройшла освідування. В неї були вибиті зуби, щелепа, боліла голова. Їй надали лікування. Зазначила, що до цього дня ОСОБА_14 з компанією вибивали ворота, розпивали алкогольні напої, підключилися до електромережі, вибили двері до цеху, залазили на люльку, яка підіймає на дах. Під час повітряної тривоги для людей був вільний доступ до бомбосховища. Цивільний позов підтримує. Моральна шкода полягає в її душевний хвилюваннях. Просила суд покарати ОСОБА_14 максимально суворо.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 судом не допитувалися в зв`язку із смертю останніх, про що в матеріалах справи містяться копії свідоцтв про смерть (т.1, а.с. 234, 235).

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, його винуватість у вчинені зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, зокрема:

= первинним обліком, реєстрацією про те, що 28.02.2022 о 13.30 до Білоцерківського РУП зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_3 неправомірні дії особами, які перебували в укритті. Заявник ОСОБА_8 ЄО № 7485 від 13.03.2022 року (т.1, а.с. 109);

= заявою ОСОБА_8 від 28.02.2022 року про те, що вона просить прийняти міри до невідомої їй особи, яка 28.02.2022 року біля 9 години на території підприємства ТОВ «Білоцерківелектроремонт» по вул. Павліченко, 49, де вона є керівником даного підприємства, побила її та нанесла тілесні ушкодження. Просить притягнути особу до відповідальності (т.1, а.с. 110);

= копією ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2022 року, якою скаргу ОСОБА_21 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність начальника Білоцерківського РУП ГУНП України в Київській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задоволено та зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 та організувати проведення досудового розслідування (т.1, а.с. 147);

= розпискою ОСОБА_8 від 17.08.2022 року про те, що вона надає працівникам поліції на добровільній основі довідку № 1035 з КНП БМ РБМЛ № 2 про поставлений їй діагноз та оптичний диск знімку та надає згоду на використання та обробку лікарської таємниці (т.1, а.с. 148);

= постановою дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_22 про призначення судово-медичної експертизи від 18.08.2022 року, якою призначена судово-медична експертиза щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (т.1, а.с. 149);

= висновком експерта № 862/д від 12.09.2022 року за результатами судово-медичної експертизи, відповідно до якого: 1. При вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_8 знайдено ушкодження: переломи альвеолярних виростків 21-23 зубів. 2. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк, вказаний в постанові. 3. Дані ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш, ніж 3 тижні. 4. Локація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало бути не менш, ніж 1 точка прикладання сили (т.1, а.с. 150);

= протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2022 року з довідкою, проведеним в період часу з 15 год. 50 хв. по 15 год. 57 хв. за участі потерпілої ОСОБА_8 . Під час проведення слідчої дії потерпіла ОСОБА_8 вказала, що впізнає чоловіка на фото № 3, який наносив тілесні ушкодження 28.02.2022 року близько 09 години за формою носа, підборіддя, лоба та загальними рисами обличчя. На фото № 3 зображений ОСОБА_4 (т.1, а.с. 152-155);

= протоколом проведення слідчого експерименті від 13.10.2022 року, проведеним в період часу з 16 год. 05 хв. по 16 год. 13 хв. за участі потерпілої ОСОБА_8 . Слідчим експериментом встановлено, що 28.02.2022 року близько 08 години ОСОБА_8 прийшла на робоче місце, зустрівшись на КПП із черговим КПП ОСОБА_20 , поспілкувалися та вона пішла в адмінприміщення на своє робоче місце. Цього ж дня близько 08 год. 50 хв. в Київській області оголосили повітряну тривогу. Після цього вона попрямувала на КПП з метою зустрічі людей та та пропуску їх до бомбосховища. 28.02.2022 року близько 09 години вона перебувала на ККПП разом із ОСОБА_20 та ОСОБА_19 . Далі ОСОБА_20 повідомила їй, що через КПП йде чоловік, що порушує порядок сховища. Після чого вона, перебуваючи на виході з КПП, звернулася до вказаного чоловіка, щоб останній зупинився. Невідомий чоловік, проходячи поруч з нею зупинився, розвернувся до неї та відразу штовхнув її правою руко, куди саме не пам`ятає. Від поштовху вона втратила рівновагу та впала назад на спину та вдарилася правим плечем об асфальтну поверхню. Пілся цього невідомий чоловік підбіг до неї та сів їй на груди та почав наносити їй удари руками, а саме кулаками по обличчю в область щелепи, кількість ударів складала більше десяти. Від нанесених ударів в неї почала йти кров з носа, з ротової порожнини, вибито три передні зуба. Під час того як невідомий чоловік наносив їй удари, в один момент вона розплющила очі та побачила як в неї над головою стоїть якась жінка та наносить їй по голові удари сумкою, кількість ударів склала більше трьох. Далі ОСОБА_19 почала відтягувати невідомого чоловіка, а вона втратила свідомість та прийшла до тями як їй вже почали надавати допомогу лікарі ШМД. Дана слідча дія була переглянута в судовому засіданні в присутності всіх учасників (т.1, а.с. 156-159);

= постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_23 про призначення судово-медичної експертизи від 14.10.2022 року, якою призначена судово-медична експертиза щодо можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 за обставин, які вказує потерпіла ОСОБА_8 в протоколі слідчого експерименту від 13.10.2022 року (т.1, а.с. 165, 166);

= висновком експерта № 1099/д від 24.10.2022 року за результатами судово-медичної експертизи, відповідно до якого: 1. Локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_8 дають змогу важати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних нею у протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 13.10.2022 року (т.1, а.с. 167);

= протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2022 року з довідкою, проведеним в період часу з 15 год. 45 хв. по 15 год. 48 хв. за участі свідка ОСОБА_19 . Під час проведення слідчої дії свідок ОСОБА_19 вказала, що впізнає особу на фото № 2 як ту, що нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 28.02.2022 року близько 09 години за такими рисами як: формою носа, підборіддя, лоба, вуха, кольором волосся та загальними рисами обличчя. На фото № 2 зображений ОСОБА_4 (т.1, а.с. 168-171);

= протоколом проведення слідчого експерименту від 13.10.2022 року, проведеним в період часу з 16 год. 25 хв. по 16 год. 30 хв. за участі свідка ОСОБА_19 . Слідчим експериментом встановлено, що 28.02.2022 року близько 08 години 30 хвилин в Київській області оголосили повітряну тривогу, в цей час вона разом з ОСОБА_8 вийшли на вулицю з адмінприміщення та попрямували до КПП. До КПП стали приходити цивільні особи з метою укриття в бомбосховищі, що розташоване на території товариства. На КПП вона знаходилась в коридорі, попереду неї знаходилась ОСОБА_20 , а ОСОБА_8 перебувала на виході з КПП. В чергу увірвався невідомий чоловік разом із невідомою жінкою та ОСОБА_11 повідомила, що цей чоловік порушник. Далі невідомсий чоловік із жінкою відштовхнули людей, зайшли до КПП. Вона повідомила чоловіку, що спочатку потрібно пропустити жінок з дітьми. Чоловік не відреагував та пішов далі із жінкою. На виході з КПП перебувала ОСОБА_8 . Далі вона вийшла з КПП та побачила як ОСОБА_8 лежить на асфальтній поверхні на спині, на грудях в останньої сидить невідомий чоловік та наносить двома руками удари, а саме кулаками по обличчю в область щелепи, кількість ударів складала більше десяти. Невідома жінка, з якою був чоловік, стала поруч і спостерігала за ситуацією і кілька разів вдарила ОСОБА_8 сумкою по голові. Далі вона підбігла до невідомого чоловіка та почала його відтягувати від ОСОБА_8 . Після цього невідомий чоловік піднявся та побіг в коридор КПП, після чого побіг в бомбосховище. Дана слідча дія була переглянута в судовому засіданні в присутності всіх учасників (т.1, а.с. 172-175);

= постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_23 про призначення судово-медичної експертизи від 25.10.2022 року, якою призначена судово-медична експертиза щодо можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 за обставин, які вказує свідок ОСОБА_19 в протоколі слідчого експерименту від 13.10.2022 року (т.1, а.с. 176, 177);

= висновком експерта № 1163/д від 26.10.2022 року за результатами судово-медичної експертизи, відповідно до якого: 1. Локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_8 дають змогу важати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_19 у протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 13.10.2022 року (т.1, а.с. 179);

= протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2022 року з довідкою, проведеним в період часу з 15 год. 24 хв. по 15 год. 27 хв. за участі свідка ОСОБА_20 . Під час проведення слідчої дії свідок ОСОБА_20 вказала, що впізнає особу на фото № 1 як ту, що нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 28.02.2022 року близько 09 години за такими рисами як: формою носа, підборіддя, лоба, загальними рисами обличчя. На фото № 1 зображений ОСОБА_4 (т.1, а.с. 179а-182);

= протоколом проведення слідчого експерименту від 13.10.2022 року, проведеним в період часу з 16 год. 15 хв. по 16 год. 30 хв. за участі свідка ОСОБА_20 . Слідчим експериментом встановлено, що 28.02.2022 року близько 08 години 30 хвилин в Київській області оголосили повітряну тривогу, в цей час вона знаходилась в приміщенні КПП. До КПП стали приходити цивільні особи з метою укриття в бомбосховищі, що розташоване на території підприємства. Також до КПП прийшли в цей момент ОСОБА_19 та ОСОБА_8 . Вона знаходилась на коридорі КПП, позаду неї стояла ОСОБА_19 , а ОСОБА_8 перебувала вже на виході з КПП. В чергу людей увірвався невідомий чоловік разом із невідомою жінкою, якого вона впізнала та раніше бачила у сховищі. Невідомий чоловік із жінкою зайшли до коридору, відштовхнули людей, котрі стояли та пройшли до виходу з КПП. На виході з КПП перебувала ОСОБА_15 , котра зупинила невідомого чоловіка із жінкою та повідомила, що перші заходять жінки з дітьми. Далі невідомий взяв двома руками ОСОБА_8 , а саме за плечі та кинув в лівий бік на асфальтну поверхню. ОСОБА_8 впала на правий бік. Далі невідомий сів на груди ОСОБА_15 та почав наносити правою рукою удари, а саме кулаком по обличчю в область щелепи, кількість ударів складала більше десяти. Лівою рукою тримав тримав ОСОБА_15 за тулуб. Невідома жінка стояла поруч та спостерігала за ситуацією. Далі ОСОБА_19 , почала відтягувати чоловіка від ОСОБА_8 та невідомий чоловік піднявшись, забіг до КПП, вдарив її рукою, а саме долонею по обличчю, та побіг до бомбосховища. Дана слідча дія була переглянута в судовому засіданні в присутності всіх учасників (т.1, а.с. 183-186);

= постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_23 про призначення судово-медичної експертизи від 25.10.2022 року, якою призначена судово-медична експертиза щодо можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 за обставин, які вказує свідок ОСОБА_20 в протоколі слідчого експерименту від 13.10.2022 року (т.1, а.с. 188, 189);

= висновком експерта № 1162/д від 26.10.2022 року за результатами судово-медичної експертизи, відповідно до якого: 1. Локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_8 дають змогу важати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_20 у протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 13.10.2022 року (т.1, а.с. 190);

= повідомленням про підозру від 27.10.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (т.1, а.с. 191-193).

Суд надані стороною обвинувачення прокурором докази визнає належними та допустимими.

Прокурором до суду надано витяги з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0001334 від 11.08.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України та № 0001334 від 10.08.2022 (т.1, а.с. 146, 151). Дані документи, надані прокурором, що не несуть доказового значення, проте досліджені в судовому засіданні.

Представником потерпілої, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , до суду надано наступні документи:

= фотозображення щелепи потерпілої ОСОБА_8 з синцями під час проведення лікування потерпілою (т.1, а.с. 220-224);

= копію акту про нещасний випадок невиробничого характеру від 28.02.2022 року про те, що ОСОБА_8 отримала побиття під час проходження цивільного населення в сховище ТОВ «Білоцерківелектроремонт» (т.2, а.с. 41);

= копії пояснюючих записок ОСОБА_19 та ОСОБА_20 про час та місце нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень (т.2, а.с. 42, 43);

= копії фотозображення дверей в укриття (т.2, а.с. 44, 45).

Суд констатує, що дані документи не є доказами, оскільки не підтверджують винуватості ОСОБА_4 , проте були долучені до матеріалів кримінального провадження за клопотанням представника потерпілої. Так, копія акту про нещасний випадок невиробничого характеру від 28.02.2022 року свідчить про те, що ОСОБА_8 отримала побиття під час проходження цивільного населення в сховище ТОВ «Білоцерківелектроремонт». Копії пояснюючих записок ОСОБА_19 та ОСОБА_20 про час та місце нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не є доказом, безпосередньо дані свідки не були допитані в судовому засіданні в зв`язку із смертю.

Копії вказаних документів завірені належним чином, підписом керівника та печаткою установи.

Стороною захисту на підтвердження невинуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України надано наступні докази:

= показання свідка ОСОБА_24 про те, що з ОСОБА_14 він знайомий років 10. 28.02.2022 року о 9 ранку він вийшов з дому по вул. Ш.Алейхема. Біля території підприємства побачив скупчення людей, була сутичка, жінка на прохідній не пускала чоловіка. ОСОБА_25 відтягнув цю жінку від чоловіка, жінка потягнула ОСОБА_26 на себе, вони впали. ОСОБА_25 впав затилком в область ротової порожнини потерпілої. Збаращенко ОСОБА_10 намагалася допомогти ОСОБА_27 встати, проте жінка, на яку він впав, його тримала. Подія відбувалася біля зачинених воріт на прохідній. Він був під час події за 10-15 метрів. Останнє що він побачив, це те, що ОСОБА_25 намагався встати, він підводився. При падінні ОСОБА_14 міг нанести жінці удар по зубах. Зазначив, що обвинувачений був одягнений в коричневій куртці. В чому була одягнена потерпіла він не пам`ятає;

= показання свідка ОСОБА_28 , яка суду показала, що ОСОБА_14 її сусід. Два роки тому, 28.02 близько 9 ранку під час повітряної тривоги вона підійшла до заводу, щоб зайти в укриття ворота були закриті. Вона була за 10-15 метрів від прохідної. Перед прохідною стояв невідомий їй чоловік який сварився із жінкою, що стояли в дверях прохідної. Друга жінка була в роках, ОСОБА_14 її відсторонив. Жінки кричали, що це приватна власність. ОСОБА_14 сказав, що він хоче відкрити ворота. Жінка схопила ОСОБА_14 ззаду за куртку і вони впали. ОСОБА_14 впав на жінку спиною. Підійшла дружина ОСОБА_29 , вона її знає. ОСОБА_10 підіймала ОСОБА_26 за руку. Він встав і пішов на прохідну. Від того часу як вона прийшла і до того моменту як ОСОБА_14 встав, пройшло до 10 хвилин. Вхід до прохідної в 2 бетонні сходинки. ОСОБА_14 не наносив удари жінці. Вона не бачила обличчя жінки після того як вона підвелася. До жінки хтось підійшов. На той час вона була в декретній відпустці, в неї на руках плакала дитина 1 рік 4 місяці і вони пішли в укриття в 3 школу. На запитання відповіла, що того дня ОСОБА_10 була в зимовій куртці темного кольору і джинсах. В неї в руках був пакет. Потерпіла була в одязі червоного кольору, як їй здалося, без головного убору. Вона не бачила приїзду поліції. Зазначила, що ОСОБА_14 має сім`ю, двох дітей, собаку, не зловживає алкогольними напоями і наркотичними засобами.

В ході судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання, яке було задоволено судом, про проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 . Так, на виконання ухвали суду від 04.03.2025 року, з ОСОБА_4 17.03.2025 року було проведено слідчий експеримент біля приміщення охорони електроремонтного заводу в АДРЕСА_4 . В ході проведення слідчого експерименту обвинувачений під відеозапис повідомив про те як саме 28.02.2025 року, перебуваючи біля приміщення електроремонтного заводу, він розташовувався, а також зазначив ро розташування потерпілої ОСОБА_8 . Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив місце можливого отримання тілесних ушкоджень 28.02.2022 року ОСОБА_8 . ОСОБА_4 показав механізм його падіння на частини тіла потерпілої ОСОБА_8 .

В судовому засідання в присутності всіх учасників даний слідчий експеримент з додатком DVD-R диском було переглянуто.

Відповідно до висновку експерта № 272/д від 25.03.2025 року, судово-медичних даних для відповіді на питання ухвали немає так як у протоколі проведення слідчого експерименту від 17.03.2025 року чітко не відображено отримання ушкоджень зубів ОСОБА_8 (т.2, а.с. 74, 75).

26.04.2023 року захисником ОСОБА_30 було заявлено клопотання про визнання недопустимими доказів, а саме: копію ухвали (а.с. 7), розписку (а.с. 12), висновок експерта (а.с. 14), витяг з ЄРДР (а.с. 40), заяву (а.с. 56), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с. 57-59), протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_8 (а.с. 61-63), додаток до протоколу про проведення слідчого експерименту (а.с. 69), висновок експерта (а.с. 73), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с. 79-81), довідку (а.с. 82), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_19 (а.с. 83-85), додаток до протоколу про проведення слідчого експерименту (а.с. 91), висновок експерта № 1163 (а.с. 95), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с. 101-103), довідку (а.с. 104), протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_20 (а.с. 105-107), протокол виготовлення копії інформації (а.с. 110), додаток до протоколу проведення слідчого експерименту (а.с. 113), висновок експерта № 1162/д, повідомлення про підозру (а.с. 124-126).

Захисник обґрунтовував своє клопотання тим, що внесення відомостей до ЄРДР відбулося не на підставі заяви потерпілої, а за рішенням суду від 19.07.2022 року, тому подальше проведення слідчих дій та збір доказів відбувся з істотним порушенням права та свободи людини, що призвело до «плодів отруйного дерева». В звязку з відсутністю в матеріалах кримінального провадження заяви потерпілої, відкриття такого провадження та збір доказів по справі відбувся з порушенням суттєвих умов, а тому всі вищезазначені докази захисник просив визнати недопустимими.

В ході судового розгляду до суду було надано заяву ОСОБА_8 від 28.02.2022 року, якою вона просить прийняти міри до невідомої особи, яка 28.02.2022 р. біля підприємства ТОВ «Білоцерківелетроремонт» побила її та нанесла тілесні ушкодження. Заяву зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 28.02.2022 року за № 345 (28.02.2022), 7485 (13.03.2022) (т.1, а.с. 110).

Вирішуючи питання щодо недопустимості зазначених доказів, суд виходить з наступного.

Зокрема, ст. 87 КПК України обумовлено, що недопустимими є докази, «отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини». Отже, за приписами згаданої статті КПК, істотними є порушення прав людини та її основних свобод, а суд зобов`язаний визнати такі докази недопустимими. Законодавець визначає чіткі правила, відповідно до яких докази визнаються недопустимими. По-перше, якщо процесуальним законом передбачено для здійснення певних дій отримати попередній дозвіл суду, а натомість ці дії проведено з повним чи суттєвим ігноруванням цієї норми. По-друге, доказ визнають недопустимим у разі, якщо буде доведено факти застосування катування під час їх отримання.

Так, судом досліджено заяву потерпілої ОСОБА_8 від 28.02.2022 року про притягнення невідомої особи до кримінальної відповідальності.

Дійсно, відомості до ЄРДР було внесено на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2022 року.

Проте висновок захисника ОСОБА_31 про відсутність в матеріалах кримінального провадження заяви ОСОБА_8 від 28.02.2022 року є хибним, оскільки дана заява була досліджена суджом і долучена до матеріалів справи.

Вищевказані докази, які просив визнати недопустимими захисник ОСОБА_32 , є беззаперечні та не викликають сумніву, отримані з дотриманням встановленого порядку та без істотного порушенням прав людини і основоположних свобод, а тому є допустимими (ст. 87 КПК).

Захисник ОСОБА_5 просив визнати недопустими наступні докази: пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_20 ; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_19 ; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_8 ; слідчий експеримент за участі ОСОБА_8 ; слідчий експеримент за участі ОСОБА_20 ; слідчий експеримент за участі ОСОБА_19 з наступних підстав.

Так, на думку захисника, проведення вищевказаних слідчий дій здійснювалося у короткі строки та з мінімальними перервами між ними. Часові інтервали між окремими процесуальними діями становили від 2 до 4 хвилин, що виключає реальну можливість належної підготовки до кожної наступної слідчої дії, оформлення протоколу попередньої слідчої дії, підготовки проведення слідчого експерименту. Фактичне проведення слідчих дій у форматі «конвеєра» з мінімальними перервами між ними, свідчить про порушення вимог до процесуальної послідовності та ретельності. Також свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_19 померли, не були допитані в судовому засіданні, що унеможливлює їх безпосереднє дослідження судом. Крім того, всі учасники слідчих дій потерпіла ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_19 є взаємопов`язаними, оскільки ОСОБА_8 є директором ТОВ «Білоцерківелектроремонт» і їх безпосереднім керівником. Ця залежність свідків від потерпілої створює ризик упередженості їхніх показань. Крім того, слідчі експерименти за участі ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 проводилися слідчим Дзюбою за участі працівників Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, а саме ОСОБА_33 як спеціаліста та ОСОБА_34 як статиста.

Вирішуючи питання про недопустимість вказаних доказів, суд виходить з наступного.

Жодна слідча дія під час досудового розслідування не проводилася одночасно з іншою, про що свідчить зазначення часу проведення кожної слідчої дії (з наведенням в даному вироці). Також, твердження захисника щодо виключення можливості належної підготовки до кожної наступної слідчої дії є виключно його припущенням.

Під час судового розгляду за участі всіх учасників судового засідання було досліджено слідчий експеримент за участі ОСОБА_20 ; слідчий експеримент за участі ОСОБА_19 , переглянуто додатки до них оптичні диски.

Допит вказаних свідків під час судового розгляду не здійснювався, оскільки свідки померли, про що в матеріалах провадження містяться копії свідоцтв про смерть.

Дійсно, в судовому засіданні встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 є є директором ТОВ «Білоцерківелектроремонт» і безпосереднім керівником свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 . Ризик упередженості свідків від потерпілої захисником не доведено. Вказані свідки, до початку слідчої дії, були попереджені про кримінальну відповідальність. До правоохоронних органів із заявами про тиск на них з боку ОСОБА_8 не зверталися.

Крім того, суд зазначає, що працівники Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, а саме ОСОБА_35 та ОСОБА_36 приймали участь в слідчих діях, один здійснював відеофіксацію, інший виступав як статист. Згідно з Кримінальним процесуальним кодексом України, слідчі дії проводив слідчий ОСОБА_23 , а спеціаліст забезпечував їх фіксування та дослідження. Статист імітував певну роль або обставини для фіксації на відео або фото.

Доводів того, що ОСОБА_35 та ОСОБА_36 є суб`єктивно зацікавлені у результатах захисником не наведено.

Отже, вказані слідчі дії з потерпілою та свідками були проведені відповідно до вимог КПК України, без істотних порушень прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

А тому суд визнає допустимими докази: пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_20 ; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_19 ; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_8 ; слідчий експеримент за участі ОСОБА_8 ; слідчий експеримент за участі ОСОБА_20 ; слідчий експеримент за участі ОСОБА_19 .

Також захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання матеріалів, наданих стороні захисту 01.11.2022 слідчим ОСОБА_23 такими, що були відкриті з порушенням вимог ст. 290 КПК України, оскільки прокурором ОСОБА_3 01.11.2022 року було надано доручення на проведення слідчих дій слідчому ОСОБА_35 , а відповідно до постанови начальника відділення ОСОБА_37 від 03.10.2022 року визначено слідчого ОСОБА_23 .

В судовому засіданні було досліджено копію доручення на проведення слідчих дій слідчому ОСОБА_35 , надану прокурором ОСОБА_3 від 01.11.2022 року (т.2, а.с. 133) та постанову начальника відділення ОСОБА_37 від 03.10.2022 року про призначення слідчого (т.2, а.с. 134).

Прокурор ОСОБА_3 зазначила, що в копії доручення на проведення слідчих дій від 01.11.2022 року, а саме в її резолютивній частині помилково зазначено слідчого ОСОБА_38 . В даному дорученні зверху зазначено слідчому СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_39 .

Крім того, суд констатує, що обвинувальний акт складено слідчим ОСОБА_23 , також даного слідчого визначено як такого, який здійснюватиме повноваження слідчого в даному кримінальному провадженні.

Тому матеріали, надані стороні захисту 01.11.2022 року слідчим ОСОБА_23 є такими, що відкриті без порушенням вимог ст. 290 КПК України.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що потерпіла ОСОБА_8 потягнула його за куртку і останній впав затилком на її обличчя, оскільки останнє спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_8 , які повністю узгоджуються з висновком експерта № 1099/д від 24.10.2022 року за результатами судово-медичної експертизи, протоколами проведення слідчого експерименту від 13.10.2022 року, проведеними за участі свідка ОСОБА_20 та свідка ОСОБА_19 . Суд вважає показання, надані ОСОБА_4 , такими, що надані з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_13 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_4 , оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 , протоколами проведення слідчого експерименту від 13.10.2022 року, проведеними за участі свідка ОСОБА_20 та свідка ОСОБА_19 . Суд вважає показання свідка ОСОБА_13 такими, що надані з метою уникнення ОСОБА_4 відповідальності.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_28 в частині механізму падіння ОСОБА_4 на потерпілу ОСОБА_8 , оскільки вказані показання не підтверджені будь-якими матеріалами справи.

Захисник ОСОБА_40 просив суд закрити кримінальне провадження відповідно до ст. 284 КПК України в зв`язку з встановленням відсутності в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_4 його право, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Суд, в ході судового розгляду кримінального провадження, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мітрофанов проти Республіка Молдова», розглянувши посилання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, оцінивши їх відповідно до ст. 94 КПК України у сукупності із іншими дослідженими доказами, дійшла висновку необхідності їх відхилення, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої, , письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які вищенаведені у вироці.

При цьому суд зазначає, що у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 28.02.2022 року близько 09 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Біла Церква по вул. Павліченка, 49 на території ТОВ «Білоцерківелектроремонт», під час повітряної тривоги на контрольно-пропускному пункті на території ТОВ «Білоцерківелектроремонт», на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, умисно наніс удари кулаками правої та лівої руки в область обличчя потерпілій ОСОБА_8 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: переломів альвеолярних відростків 21-23 зубів, які згідно висновку судово-медичного експерта № 862/д від 12.09.2022 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідний тривалий строк більш, ніж 3 тижні.

Судом встановлено мотив та мету вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Мотив злочину це внутрішнє спонукання, рушійна сила кримінально караного вчинку людини, що визначає його зміст і допомагає більш глибоко розкрити психічне ставлення особи до вчиненого. Мета злочину це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків. Вона є характерною ознакою умисних злочинів, що вчиняються з прямим умислом. ОСОБА_4 вчинив нанесення умисного тілесного ушкодження середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_8 з метою проходження до бомбосховища, не бажаючи виконувати вказівки потерпілої щодо правил поведінки в бомбосховищі.

Суд визнає, що вказані доводи обвинуваченого та його захисників є способом обраного захисту від обвинувачення з метою уникнути відповідальності за вказані злочини.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд, зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України і дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа важається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Також згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, встановила поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та неспростовних презумпцій факту доведеності вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України, види та межі, встановлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 за формою вини, ступенем тяжкості за ч. 1 ст. 122 КК України вчинив умисний нетяжкий злочин.

ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. Не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований. Згідно відповіді головного лікаря КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» ОСОБА_41 від 06.09.29022 року за № 840, ОСОБА_4 медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує. Крім того, ОСОБА_4 на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває, що підтверджується відповіддю начальника відділення ОСОБА_42 від 02.09.2022 року за № ВОБР/2723/3. На обліку Білоцерківського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» не перебуває, що підтверджується відповіддю начальника ОСОБА_43 від 05.09.2022 року за № 32/2/6060-22 та від 14.09.2022 року за № 6383-22. Відповідно до характеристики, наданої дільничним офіцером поліції сектору превенції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_44 , за підписом сусідів ОСОБА_45 та ОСОБА_46 , за час свого проживання ОСОБА_47 зарекомендував себе посередньо, сварки з оточуючими не влаштовує, спиртними напоями та наркотичними речовинами не зловживає, громадський порядок не порушує, дружніх стосунків з особами сумнівної поведінки не підтримуєю. Не приймає участь в громадському житті будинку. Скарг на поведінку ОСОБА_4 не надходило.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_4 діяв з прямим умислом відповідно до ч. 2 ст. 24 КК України.

Суд приходить до висновку, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 є міра покарання, передбачена санкцією ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України.

Потерпілою ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11 250 грн та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.

23.05.2025 року через систему «Електронний суд» потерпілою ОСОБА_48 подано уточнений цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 80 000 грн та моральну шкоду в розмірі 250 000 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Потерпілою ОСОБА_8 , в обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого, до позовної заяви додано акт виконаних робіт (стоматологічне лікування) від 11.05.2022 та чек на 11 250 грн (т.1, а.с. 76, 77).

До уточненого позову від 23.05.2025 року потерпілою не надано жодного підтверджуючого документу про понесені нею матеріальні збитки в розмірі 80 000 грн.

А тому матеріальна шкода в даному розмірі підлягає стягненню з ОСОБА_4 в розмірі 11 250 грн.

При цьому суд констатує, що витрати в розмірі 11 250 грн повністю доведені актом виконаних робіт (стоматологічне лікування) від 11.05.2022 та чеком на 11 250 грн.

Крім цього, у відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено в п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» від 02 липня 2004 року № 13, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) від 31 березня 1995 року № 4 (далі Постанова).

Відповідно до п. 3 вищевказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У абзаці 1 пункту 9 цієї ж Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. 2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням всіх обставин справи, наслідків, що настали від вчинених кримінального правопорушення, ступеню та характеру фізичних, душевних та психічних страждань потерпілої, в результаті чого порушено її звичайний спосіб життя, а також враховуючи, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди підлягає задоволенню в розмірі 30 000 грн.

Щодо стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката ОСОБА_49 в розмірі 25 000 грн, суд, дослідивши матеріали справи, робить такий висновок.

Згідно зі ст. ст. 26 та 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з Цивільним процесуальним кодексом України законом не обмежено розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст. 137 ЦПК України. Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 118 КПК України - процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу.

Відповідно до уточненої позовної заяви від 23.05.2025 року, потерпілою ОСОБА_8 та її представником ОСОБА_50 не надано підтвердження адвокатських витрат та їх розмір, а тому

позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої витрат на правову допомогу в розмірі 25 000 грн не підлягають задоволенню.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Відносно ОСОБА_4 запобіжний захід в ході досудового розслідування та судового розгляду не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального праопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1, п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 11 250 гривень матеріальної шкоди та 30 000 гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам судового розгляду. Учасникам, що не були присутні під час оголошення вироку, копію вироку направити поштовим зв`язком.

Суддя: ОСОБА_1