провадження № 1-кп/361/1240/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002294 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.121, ч. 2 ст. 296 КК України,

встановив:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0002294 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.121, ч. 2 ст. 296 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, які перебувають в умовах утримання у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 16 травня 2025 року та на переконання прокурора, підстави для застосування до обвинувачених виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, оскільки наявні визначені ст. 177 КПК України ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечували, оскільки відсутні ризики, на які вказує у своєму клопотанні прокурор, наміру ухилятися від суд суду, а також впливати на потерпілого та свідків обвинувачений не має, прохали обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо клопотання прокурора, вважає себе непричетним до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , намірів впливати на потерпілого та свідків, а також ухилятися від суду він не має.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного, заперечував щодо клопотання прокурора, оскільки відсутні ризики, на які вказує у своєму клопотанні прокурор, прохав обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем проживання, наміру впливати на потерпілого та свідків, а також ухилятися від суду обвинувачений не має.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Положенням статті 178 КПК України закріплено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обрана обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості інкримінованих їм злочинів, дані про їх особи, міцність соціальних зв`язків обвинувачених в місці постійного проживання, сімейний стан, майновий стан.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до двох місяців, суд бере до уваги особи обвинувачених, які не мають постійного місця проживання, офіційно не працевлаштовані, органами досудового розслідування їм інкриміновано тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, на даний час стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, характер злочину, в якому обвинувачують ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , дає підстави вважати, що по справі існують обґрунтовані ризики щодо негативної поведінки обвинувачених у суспільстві, їх можливість вплинути на встановлення істини по справі та в подальшому перешкодити виконанню процесуальних рішень по справі, тому на даному етапі розгляду кримінального провадження обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належною поведінки обвинувачених під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 331 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме по 29 червня 2025 року включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не визначати розмір застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме по 29 червня 2025 року включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не визначати розмір застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження термінів тримання під вартою безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими, що перебувають під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1