Справа № 177/1023/24
Провадження № 1-кп/177/98/25
У Х В А Л А

Іменем України

04.09.2025 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000014 від 12.01.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000014 від 12.01.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України щодо ОСОБА_2 .

Указаний обвинувальний акт надійшов до суду 09.05.2024 та перебував у провадженні судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 . Після звільнення останньої з посади у відставку, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.10.2025, обвинувальний акт надійшов у провадження судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , якою відповідно до ухвали від 25.10.2024, його прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання на 14.11.2024.

У період часу з 14.11.2024 по 04.09.2025, обвинувальний акт неодноразово призначався до розгляду в підготовчому судовому засіданні, про день, час та місце судового розгляду обвинувачений ОСОБА_2 повідомлявся належним чином, у встановленому КПК України порядку. Однак, жодного разу до суду не прибув, причини неявки не повідомляв, заяв чи клопотань із процесуальних питань, зокрема, про відкладення підготовчого судового засідання з поважних причин, від обвинуваченого до суду не надходило, у зв`язку з чим, до останнього неодноразово застосовувався привід, востаннє, ухвалою суду від 22.07.2025.

На виконання вищевказаної ухвали суду, забезпечено явку обвинуваченого ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні лише 04.09.2025.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважає, що його складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України. Підстави для закриття справи чи внесення подання про визначення підсудності відсутні. Дане кримінальне провадження розглядати у відкритому судовому засіданні з викликом учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , кожен окремо, не заперечували щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Заслухавши учасників підготовчого провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Криворізькому районному суду Дніпропетровської області.

Підстав для прийняття рішень визначених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не має.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Одночасно судом, а також учасниками кримінального провадження визначено, що судовий розгляд має проводитись у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувався.

Водночас, у підготовчому судовому засіданні прокурором у провадженні подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання вручено обвинуваченому та захиснику, однак пізніше ніж за три години до початку його розгляду. У той же час, обвинувачений не наполягав на визначенні йому додаткового часу для ознайомлення з клопотанням та зазначив, що з клопотанням ознайомився та може висловити свою позицію щодо нього.

Прокурором клопотання обґрунтовувалося наявністю ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Як зазначив прокурор, ОСОБА_2 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Обвинувачений тривалий час без поважних причин не з`являвся до суду, 7 разів до останнього застосовувався привід, який не могли виконати через відсутність його за місцем проживання. Із урахуванням конкретних обставин справи, поведінки обвинуваченого після скерування обвинувального акта до суду, слід дійти висновку, що ризик ухилення від суду є обґрунтованим. Окрім того, ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, самовільно залишивши військову частину, фактично продовжує вчиняти кримінальне правопорушення. Зважаючи на викладене, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в змозі більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо застосування виняткового запобіжного заходу з огляду на його необґрунтованість та безпідставність. Обвинувачений зобов`язувався з`являтися до суду та просив не обирати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки має на утриманні неповнолітніх дітей та вагітну дружину, докази про що надав у судовому засіданні.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1-5 ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Однак, згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, подія якого, згідно висунутого обвинувачення, мала місце під час дії воєнного стану в Україні, що триває дотепер. Про існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду свідчать у своїй сукупності тяжкість висунутого відносно ОСОБА_2 обвинувачення та тяжкість покарання яке може бути застосовано до нього у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення, поведінка обвинуваченого після скерування обвинувального акта до суду, адже останній, будучи обізнаним про призначення щодо нього підготовчого судового засідання, що ним не заперечувалося в судовому засіданні, фактично з травня 2024 року, тобто, більше року, до суду не з`являвся, причини неявки не повідомляв. Ризик можливого переховування від суду, на переконання суду, є реальним, тим більше, враховуючу існуючу в країні обстановку, наявність тимчасово непідконтрольних територій та триваючу збройну агресію росії проти України.

Доводи обвинуваченого та його захисника, про бажання ОСОБА_2 продовжити проходження військової служби, наявність постійного місця проживання, перебування на утриманні дітей та вагітної дружини, враховуючи обставини інкримінованого правопорушення та його тяжкість, дані щодо особи обвинуваченого, не спростовують та не зменшують існуючих ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Із урахуванням викладеного, зважаючи на доведеність прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на суспільний інтерес, який, із урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, враховуючи зміст ч. 8 ст. 176 КПК України щодо виключного запобіжного заходу, який може бути застосований до обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обрання обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність обрання саме виняткового запобіжного заходу.

Відповідно, з вищевказаних підстав, не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи.

Водночас, як визначено ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України.

Тобто, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру в кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченою ст. 407 КК України, є дискреційним повноваженням суду.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі «Буров проти України» п. 51).

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави у провадженні визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у межах, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого ОСОБА_2 злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, його майновий стан та вік, стан здоров`я, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

У разі внесення обвинуваченим застави, суд вважає за необхідне покласти на нього певні обов`язки, з передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 187, 194, 199, 314-315, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000014 від 12.01.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити до судового розгляду на 12.09.2025, о 12 год. 45 хв.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному № 0000014 від 12.01.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02.11.2025 включно.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі місця проживання: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Із моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду складено 05.09.2025

Суддя: ОСОБА_1