Справа № 462/1573/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/636/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30.06.2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.27 - ч.1 ст. 358 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:

цією ухвалою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28.08.2025 року включно, без визначення розміру застави.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави або інший більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого є сфабрикованим, а матеріали такого не містять належних доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованих злочинів. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а прокурором не доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів. Зазначає, що судом не в повному обсязі оцінено особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, діючим адвокатом, займався благодійною допомогою, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, є багатодітним батьком та має на утриманні шестеро дітей. Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_7 не мав наміру ухилятися від суду, а виїхав за кордон зі своєю багатодітною сім`єю у зв`язку з воєнними діями на території України.

Заслухавши доповідача, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження, на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.27 - ч.1 ст. 358 КК України.

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28.08.2025 року, без визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 199 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає доведеним прокурором, що ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшились, а відтак обґрунтованими є висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

З врахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.27 - ч.1 ст. 358 КК України, підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті, а тому доводи захисника з приводу відсутності в матеріалах справи доказів, які би підтвердили причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, є необґрунтованими.

Голослівними є доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 не мав наміру ухилятися від суду, оскільки останній, знаючи, що відносно нього судом здійснюється судове провадження у даному кримінальному провадженні, здійснив перетин державного кордону України, у зв`язку з чим перебував у міжнародному розшуку.

В подальшому, надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, зможе залишити місце свого проживання та ймовірніше за все і надалі буде робити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Окрім того, згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має право при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, а також передбаченого ч.2 ст.189 КК України із погрозою застосуванням насильства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення йому розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявність постійного місця проживання, статус адвоката обвинуваченого, займання ним благодійною допомогою, а також наявність на утриманні шістьох дітей не може слугувати єдиною підставою для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 30.06.2025 року відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30.06.2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 без визначення розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4