В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 15.05.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженць с. Часлівці, Ужгородський район, Закарпатська область, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працючого неофіційно, неодруженого, з середньою освітою (зі слів), раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений органом досудового розслідування точний день, час та місце ОСОБА_4 спільно з невстановленою особою, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, підробив посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 16.04.2025 шляхом надання своїх анкетних даних невстановленій особі через мережу «Інтернет», після чого отримав вищезазначене посвідчення водія, виготовлене способом термодруку за допомогою термопринтера, достовірно знаючи, що ані він, ані невстановлена особа не мають на це законних повноважень, чим вчинив підробления зазначеного документа.

У подальшому ОСОБА_4 активно використовував це посвідчення водія для пересування на транспортному засобі марки «Mersedes Benz 609», д.н.з. НОМЕР_2 в межах Закарпатської області.

Окрім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 14.05.2025 близько 13.15 ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Mersedes Benz 609», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині траси Київ-Чоп М-06 на 804 км у населеному пункті Барвінок, Ужгородського району, Закарпатської області, в порушення вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме: експлуатуючи технічно несправний транспортний засіб, з яким згідно з установленими правилами експлуатація заборонена, а також керуючи транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Транспортний засіб було зупинено поліцейським управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 , який відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» здійснив перевірку документів.

На вимогу ОСОБА_5 пред`явити для перевірки документи, які водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що його посвідчення водія виготовлено не встановленим законом способом, реалізуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, надав ОСОБА_5 для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 16.04.2025, видане на його ім`я, тобто використав, достеменно знаючи, що вказане посвідчення є офіційним документом, який надає право на керування транспортним засобом.

Встановлено, що у посвідченні водія серії та помера НОМЕР_1 всі фонові графічні зображення та друкований текст, яким виконані назви документа та назви граф, включаючи персоналізацію, нанесені термодруком. Бланк посвідчення водія серії та номера НОМЕР_1 за способом виготовления не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

У такий спосіб ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме у підробленні посвідчення, яке видається установою, що має право посвідчувати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, 4 ст. 358 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення. Зазначив, що знайшов сайт у Фейсбуці, написав особі через Фейсбук, переписка відбувалася у Телеграм, розпитував у особи, як, що потрібно, відповів, що права дійсні будуть, все буде у Дії. Питав, чи не буде проблем, особа відповіла, що ні. Питав у нього за час виготовлення посвідчення - повідомив, що 2 тижні. 14.05.2025 був зупинений за непристебнутий ремінь, але такого в авто не передбачено, надав документ про техогляд - був прострочений, попросили права - виявлено, що недійсні, забрали такі, викликано опергрупу. Не є інвалідом, військовослужбовцем. Для виготовлення посвідчення надавав фото паспорта і фотографію. Нічого не платив, отримав документ через Нову пошту.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ч. 4 ст. 358 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор та обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ч. 4 ст. 358 КК України за обставин, встановлених судом.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 358 КК України, а саме: у підробленні посвідчення, яке видається установою, що має право посвідчувати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: у використанні завідомо підробленого документа.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктами 2, 3 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, наявність пом`якшуюючих обставин, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у КНП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова" не перебуває, позитивну характеристику, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, необхідно призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Остаточне покарання необхідно призначити на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом, з тим, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 358 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 4 ст. 358 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 , 2674,20 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп. за проведення експертизи №СЕ-19/107-25/6860-ДД від 21.05.2025 року, (одержувач: ГУК у Закарпатській області/Ужгородська територіальна громада, 24060300, код одержувача: 37975895, р/рахунок: UA0007493, призначення: за проведення експертизу матеріалів, речовин та виробів.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 16.04.2025 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1