Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4717/25
Провадження № 1-кс/644/613/25
30.05.2025
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача Відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, щодо не прийняття рішення про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в :

До Індустріального районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність дізнавача ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, щодо не прийняття рішення про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до поданої ним заяви, зареєстрованої 22.05.2025 ЖЄО № 12353.

Дослідивши подану скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 1 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Конституцією України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Крім цього, ч. 1 ст. 29 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Статтею 6 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» встановлено, що кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою. Держава забезпечує кожному громадянинові України можливості для опанування державної мови через систему закладів дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, освіти дорослих, а також через підтримку неформальної та інформальної освіти, спрямованої на вивчення державної мови. Держава організовує безкоштовні курси української мови для дорослих та забезпечує можливість вільно опанувати державну мову громадянам України, які не мали такої змоги.

Поряд із цим, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Отже, гарантоване право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених законом механізмів (процедур).

Відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України.

В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування.

Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному

процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким "державною мовою в Україні є українська мова", треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята ст. 10 Конституції України).

Отже, мовою актів, роботи, діловодства та документації в судах України є виключно Українська мова.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави. Статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом. Навмисне спотворення української мови в офіційних документах і текстах, зокрема навмисне застосування її з порушенням вимог українського правопису і стандартів державної мови, а також створення перешкод та обмежень у застосуванні української мови тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом. Українська мова як єдина державна мова виконує функції мови міжетнічного спілкування, є гарантією захисту прав людини для кожного українського громадянина незалежно від його етнічного походження, а також є фактором єдності і національної безпеки України.

Відповідно до статті 14 цього Закону у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

З матеріалів скарги вбачається, що вона викладена російською мовою.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Також в постанові Верховного Суду від 19 вересня 2022 року у справі №521/12324/18 (провадження №51-5817кмо21) вказано: «передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі апеляційних і касаційних скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.»

Вимоги щодо викладення документа процесуального характеру державною (українською) мовою викладені також в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 9901/98/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 9901/12/20.

Окрім того, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2024 року (справа №372/2878/21) зазначено, що аналіз судової практики вказує на те, що як у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду, так і в нижчестоящих судах склалась усталена практика щодо правозастосування, яка узгоджується з позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21.

Таким чином, при зверненні до суду скарги, заяви, інші процесуальні документи мають бути викладені українською мовою чи в перекладі на державну мову. Це надає суду можливість зрозуміти їх зміст.

Дотримання учасниками кримінального провадження вимог до мови, якою здійснюється кримінальне провадження, що включає необхідність подання процесуальних документів (заяв, клопотань, скарг) державною мовою, є однією з загальних засад кримінального провадження, які визначені у ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відтак, звернення до суду з процесуальними документами (клопотаннями, заявами, скаргами) на будь-якій іноземній мові, зокрема російській, без подання їх перекладу державною мовою, є неприпустимим.

ОСОБА_2 у даному провадженні має статус заявника, а не особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Натомість, викладення скарги мовою, яка не є державною, є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

При прийнятті скарги до розгляду, які не складені державною мовою, слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.

Заявник у разі, якщо не володіє мовою судочинства та потребує послуг перекладача, може скористатися послугами перекладача для перекладу своїх скарг, клопотань, інших процесуальних документів.

Враховуючи вищевикладене зазначена скарга як така, що не відповідає вимогам законодавства України щодо державної мови, не підлягає розгляду та її слід повернути.

З урахуванням вищевикладеного, скарга підлягає поверненню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 10 Конституції України, ст.ст.303-307,369-372,376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Повернути ОСОБА_2 скаргу на бездіяльність дізнавача Відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, щодо не прийняття рішення про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: