ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4438/25 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/787/25 Доповідач ОСОБА_2
Категорія арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю власника майна ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 червня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000806 від 07 травня 2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, , -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом ХРУП №1 ГУНП України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 16.07.2024 року до ЄРДР за № 0000806 від 07 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 06.05.2025 року надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 2, виявлено автомобіль марки "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , біля якого виявлено та вилучено речовини, зовні схожі на психотропні, які невстановлена особа зберігала з метою подальшого збуту.

В ході проведення 06.05.2025 року в період часу з 18:55 по 19:36 огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 2, виявлено та вилучено кристалічну речовину білого кольору та автомобіль марки "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 .

Вищевказаний вилучений автомобіль на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

05.06.2025 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на автомобіль марки "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору VIN-код: НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що автомобіль, власником якого є ОСОБА_6 , є засобом вчинення кримінального правопорушення, оскільки є об`єктом вищеописаних кримінально протиправних дій та за цією ознакою як «…предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом…» відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування автомобіль необхідний стороні обвинувачення для проведення ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 червня 2025 року клопотання прокурора про арешт майна задоволено.

Суд вирішив накласти арешт на автомобіль марки "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору VIN-код: НОМЕР_2 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку. Визначено місце зберігання автомобіля марки "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , майданчик утримання транспортних засобів ГУНП в Харківській області.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не було досліджено належним чином матеріали справи та органом досудового розслідування не було доведено, що автомобіль "Renault" моделі "Megane" має відношення до кримінального правопорушення, оскільки автомобіль був припаркований на стоянці, двигун було вимкнено, був зачинений, і просто фактично тому, що поруч з транспортним засобом на землі лежав якийсь згорток із речовиною сумнівного походження, було зроблено висновок про причетність його до кримінального провадження, що жодним чином не ґрунтується на законі. Транспортний засіб, на переконання апелянта, просто знаходився не в тому місці, не в той час, тобто мав місце збіг обставин.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор до початку судового розгляду подав заяву, в якій просить провести судове засідання без його участі та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення власника майна та його представника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя має право накласти арешт на мано, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього Кодексу, тобто є тимчасово вилученим із дотриманням встановленого ст.167, 168 КПК України порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення.

Тимчасове вилучення майна відповідно до положень ст.168 КПК України може здійснюватися під час обшуку, огляду. При цьому слідчий, прокурор під час тимчасового вилучення майна або негайно після його здійснення зобов`язаний скласти відповідний протокол та звернутися до слідчого судді з клопотанням про його арешт протягом 48 годин після вилучення майна, що встановлено ч.5 ст.171 КПК України.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000806 від 07.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

06.05.2025 року проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 2, в період з 08.55 год. до 19.36 год., в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 06.05.2025 року, вилучено майно.

09.05.2025 року о 10.59 год. до Київського районного суду м. Харкова поштою надійшло клопотання прокурора, в якому прокурор просив задовольнити клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене майно 06.05.2025 року в період часу з 18:55 по 19:36 за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 2, в ході проведення огляду місця події, а саме: автомобіль марки "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору VIN-код: НОМЕР_2 ; визначити місцем зберігання вказаного автомобіля майданчик утримання транспортних засобів ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 107.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2025 року клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000806 від 07.05.2025 року за ч. 1 ст. 307 КК України, про арешт майна повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Згідно копії розписки, вказана ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2025 року отримана 04.06.2025 року прокурором ОСОБА_8 .

Таким чином, стороною обвинувачення не пізніше наступного робочого дня після отримання копії ухвали слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 171 КПК України, з дотриманням вимог ст. 116 КПК України, 05.06.2025 року направлено до суду клопотання про арешт майна.

На переконання колегії суддів, задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обставини, зазначені у клопотанні та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні та в межах якого подано клопотання, виходив з того, що прокурором доведено, що вилучене майномістить відомості, які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та може бути використаним як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

При накладенні арешту на вилучене майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження факту (події) вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для ймовірного пред`явлення в подальшому обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як убачається з клопотання про арешт майна, прокурором зазначено попередню кваліфікацію у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.307 КК України та в клопотанні зазначалось про те, що 06.05.2025 року надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 2, виявлено автомобіль марки "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , біля якого виявлено та вилучено речовини, ззовні схожі на психотропні, які невстановлена особа зберігала з метою подальшого збуту. З метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також особи, яка може бути причетна до вчинення вказаного злочину колегія суддів зазначає, що майно, вилучене в ході огляду місця події, має значення для забезпечення цього кримінального провадження. А тому, є підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Таким чином, матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час огляду майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту автомобіля.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Постановою слідчого від 07.05.2025 року вилучений автомобіль, визнано речовим доказом у кримінальному провадженню.

Постанова слідчого про визнання речовими доказами вилученого майна на час апеляційного перегляду не скасована, що має істотне процесуальне значення.

При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що згідно приписів ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За таких обставин, враховуючи, що автомобіль, хоча і є речовими доказом та відповідає критеріям ст.98 КПК України, передача автомобіля на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_9 , яка є людиною похилого віку, має низку тяжких захворювань та потребує постійного використання транспортного засобу, не призведе до спотворення чи знищення автомобіля, а тому з урахуванням фактичних обставин справи, обраної органом досудового розслідування правової кваліфікації протиправної діяльності, відомостей зафіксованих в протоколі огляду, колегія суддів дійшла до висновку, що спосіб накладення арешту на вилучене майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження до скасування арешту майна у встановлений законом спосіб, з передачею на відповідальне зберігання власнику майна є більш доцільним. Такий спосіб арешту буде найменш обтяжливим та не призведе до зупинення або надмірного обмеження будь-якої правомірної діяльності власника, не зашкодивши при цьому кримінальному провадженню.

Саме такий спосіб та місце зберігання арештованого майна, на переконання колегії суддів, є ефективним, оскільки буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна, володілець майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст.174 КПК України.

Отже, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленню нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 червня 2025 року про арешт майна скасувати та постановити нову.

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 06.05.2025 року в період часу з 18:55 по 19:36 за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 2, а саме: на "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору VIN-код: НОМЕР_2 .

Визначити спосіб арешту майна шляхом заборони відчуження і розпорядження автомобілем марки "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору VIN-код: НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Передати автомобіль марки "Renault" моделі "Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору VIN-код: НОМЕР_2 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Контроль за виконанням ухвали про арешт майна покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4