Справа № 204/7484/25
Провадження № 1-кс/204/2094/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2025 року слідчий СВ Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з першим заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000557 від 17.04.2025 підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України. В ході досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, а саме: у поширенні в умовах воєнного стану інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України. У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого досудовим розслідуванням проміжку часу представниками іноземної організації - Федеральної служби безпеки Російської Федерації та іншими спеціальними службами держави-агресора посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. Так, представники спеціальних служб держави-агресора намагаються створити на території України розгалужену агентурну мережу з числа громадян України, якою керували за допомогою багатоплатформового Інтернет-месенджеру «Telegram», який надає можливість створювати опціональні наскрізні зашифровані чати, здійснювати дзвінки, відеодзвінки, обмін файлами та інші функції, у тому числі з використанням т.зв. «Telegram-ботів» та облікових записів, які використовуються невстановленими особами. Разом із цим, у період приблизно 11.03.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вчинення дій, направлених на поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, в умовах воєнного стану, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України. Так, ОСОБА_5 , приблизно 11.03.2025, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, реалізуючи вказаний злочинний умисел, використовуючи належний йому мобільний телефон з сім-карткою з номером оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_1 , з використанням облікового запису в Інтернет-месенджері «Telegram» «Va» (нікнейм: « ІНФОРМАЦІЯ_9 », id: НОМЕР_2 , який зареєстрований за номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, перебуваючи на території навчального центру військової частини НОМЕР_3 , що розташована у АДРЕСА_2 , знайшов канал « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4 , id: НОМЕР_5) у Інтернет-месенджері «Telegram». Під час гортання публікацій даного каналу, ОСОБА_5 натрапив на посилання на чат-бот «ІНФОРМАЦІЯ_7» (нікнейм: « ІНФОРМАЦІЯ_5 », id: НОМЕР_6), метою функціонування якого є збір та подальша передача розвідувальної інформації, у тому числі про розташування підрозділів Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, невстановленим представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України. В подальшому, ОСОБА_5 , у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 13 год. 21 хв. 11.03.2025, реалізуючи вказаний злочинний умисел, бажаючи довести його до кінця, перебуваючи на території навчального центру військової частини НОМЕР_3 , що розташована у АДРЕСА_2 , використовуючи належний йому мобільний телефон з сім-карткою з номером оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_1 та належний йому обліковий запис « ІНФОРМАЦІЯ_10 » в Інтернет-месенджері «Telegram» (нікнейм: « ІНФОРМАЦІЯ_6 », id: НОМЕР_2 , який зареєстрований за номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 ), передав у даний чат-бот « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (нікнейм: « ІНФОРМАЦІЯ_5 »,id: НОМЕР_6) координати чотирьох об`єктів військової інфраструктури ІНФОРМАЦІЯ_8 , а саме місць розташування казарм в/ч НОМЕР_3 та військової їдальні, а також фотографії вказаних об`єктів. При цьому, ОСОБА_5 було достовірно відомо, що чат-бот «ІНФОРМАЦІЯ_7» (нікнейм: « ІНФОРМАЦІЯ_5 »,id: НОМЕР_6) в Інтернет-месенджері «Telegram» контролюється та адмініструється представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України, а саме Російської Федерації. У свою чергу, згідно відповіді військової частини НОМЕР_4 за переданими ОСОБА_5 координатами чотирьох військових об`єктів на постійній основі дислокується особовий склад та військова техніка, а також наявні об`єкти військової інфраструктури Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України станом на 10.03.2025. Вказана вище інформація про дислокацію особового складу, військової техніки та об`єктів військової інфраструктури Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України не була розміщена у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України на офіційних сторінках, інших медіа-ресурсах або ЗМІ. Дозвіл на поширення не надавався. Таким чином, ОСОБА_5 , здійснив поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, тому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114 2 КК України.

14.07.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, а саме у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, зокрема: протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем № 17/5-1618т від 05.05.2025; відповіддю в/ч НОМЕР_4 щодо місць розташування об`єктів військової інфраструктури та дислокації особового складу № 1/12-1617 від 12.06.2025; протоколом огляду облікового запису від 10.07.2025; протоколом проведення слідчого експерименту від 10.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.07.2025; іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. Таким чином в ході досудового розслідування встановлені наступні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: Зазначений висновок ґрунтується на тому, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може змінити місце фактичного перебування та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, інкримінований ОСОБА_5 злочин, вчинений останнім під час дії воєнного стану в Україні. Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може вчинити спробу переховування. Такий ризик обумовлений тяжкістю інкримінованого злочину, який віднесено до особливо тяжких, характером і суспільною небезпекою дій підозрюваного, який, діючи умисно, в інтересах держави-агресора - Російської Федерації, здійснював поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України. З урахуванням вищевикладеного, тримання під вартою є єдиним ефективним способом запобігання ризику його переховування від органів досудового розслідування та суду. На теперішній час в ході досудового розслідування встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі знаряддя та засоби. Так, у разі незастосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме доступ до речей та документів, які ймовірно в подальшому в ході досудового розслідування будуть використані як докази. Таким чином, незастосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може призвести до знищення, приховання або спотворення відповідних речей та документів. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків, які частково підтверджують її протиправну діяльність, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій з боку ОСОБА_5 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, у тому числі осіб, діяльність яких курується невстановленими представниками держави-агресора. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів, характеру вчиненого злочину та особистих характеристик підозрюваного ОСОБА_5 , наявні обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Зокрема, дії ОСОБА_5 мають ознаки спланованості та свідомої протиправної поведінки, що виявилася у вчиненні свідомих дій, спрямованих на поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України. Як вибачається з повідомлення про підозру, такі дії вчинено умисно, що свідчить про наявність сталого злочинного наміру, а також про можливу належність до мережі осіб, які діють в інтересах ворожої держави. Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення (вчинення) ОСОБА_5 спроб переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, знищенню, переховуванню або спотворенню будь-яких речей чи документів, а також уникненню спроб вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Відтак в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам. Так, з урахуванням повномасштабного вторгнення збройних сил та інших формувань Російської Федерації, а також дій ОСОБА_5 , спрямованих на поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людей, настання інших тяжких наслідків, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу. Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Враховуючи перераховані вище обставини, органом досудового розслідування вбачаються підстави для не визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 . Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного підтримав позицію свого підзахисного, проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має доказове значення для даного провадження; здійснювати незаконний вплив на свідків та іншого підозрюваного, а також вчинити нове кримінальне правопорушення або ж продовжити вчиняти свою протиправну діяльність.

У судовому засіданні було належним чином підтверджено наявність всіх зазначених ризиків.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця реєстрації та проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має доказове значення для даного провадження; здійснювати незаконний вплив на свідків та іншого підозрюваного; вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовжити вчиняти кримінальне правопорушення в якому підозрюється, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_11 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 114-2 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 вересня 2025 року, без визначення застави.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1