Провадження № 1-кс/686/4806/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницької окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб уповноваженої особи Хмельницької окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування скарги зазначила, що 29.04.2025 звернулася до Хмельницької окружної прокуратури із заявою про вчинення злочину, у якій вказала, що 04.09.2023 ОСОБА_3 звернулася до ВнП № 4 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області із запитом на публічну інформацію, в якому вимагала вказати чи є представником органів державної влади заступник керівника ВнП № 4 ХРУп ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , а також просила надати копії наступних документів: контракту про проходження служби в поліції; службового посвідчення; фотокопії з оригіналу присяги, засвідчену копію наказу про призначення на відповідну посаду та посадової інструкції ОСОБА_5 . Станом на 29.04.2025 Національною поліцією України не було надано жодного підтверджуючого документу щодо складання ОСОБА_6 присяги народу України та наявності у ОСОБА_7 службового посвідчення і контракту про проходження служби в Національній поліції України.

Також у заяві вказала, що протягом 2023-2025 років вона неодноразово прибувала до Відділення поліції № 4Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з метою реєстрації заяв про вчинення злочину, вимог на проведення службового розслідування та запитів на публічну інформацію та особисто зверталася до ОСОБА_7 із заявами щодо систематичного незаконного, несанкціонованого припинення невідомими особами електропостачання до житлових будинків жителів м. Красилів, та зі іншими заявами.

Станом на 29.04.2025 жодна із заяв ОСОБА_3 та її законних вимог ОСОБА_6 не виконана, а на вимоги ОСОБА_3 пред`явити службове посвідчення ОСОБА_8 показував пластикову картку, а не службове посвідчення.

Вважає, що ОСОБА_6 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 353 КК України.

01.05.2025 в приміщенні Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 отримала лист № 50-2937ВИХ-25, з якого їй стало відомо про те, що відомості, викладені у заяві останньої від 29.04.2025, до ЄРДР внесено не було.

Скаржниця просить зобов`язати уповноважених осіб Хмельницької окружної прокуратури внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 29.04.2025.

Скаржниця в судове засідання не з`явилася, однак у поданій до суду скарзі просила судовий розгляд

провести у її відсутності.

Уповноважена особа Хмельницької окружної прокуратури, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, однак відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав.

Із матеріалів скарги слідує, що 29.04.2025 ОСОБА_3 звернулася до Хмельницької окружної прокуратури із заявою про вчинення злочину, у якій вказала, що 04.09.2023 ОСОБА_3 звернулася до ВнП № 4 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області із запитом на публічну інформацію, в якому вимагала вказати чи є представником органів державної влади ОСОБА_4 , який вказав, що він є заступником керівника ВнП № 4 ХРУп ГУНП в Хмельницькій області, а також надати копії наступних документів: контракту про проходження служби в поліції; службового посвідчення; фотокопії з оригіналу присяги, засвідчену копію наказу про призначення на відповідну посаду та посадової інструкції ОСОБА_5 . Станом на 29.04.2025 Національною поліцією України не було надано жодного підтверджуючого документу щодо складання ОСОБА_6 присяги народу України та наявності у ОСОБА_7 службового посвідчення і контракту про проходження служби в Національній поліції України.

Також у заяві вказала, що протягом 2023-2025 років вона неодноразово прибувала до Відділення поліції № 4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з метою реєстрації заяв про вчинення злочину, вимог на проведення службового розслідування та запитів на публічну інформацію та особисто зверталася до ОСОБА_7 із заявами щодо систематичного незаконного, несанкціонованого припинення невідомими особами електропостачання до житлових будинків жителів м. Красилів, та з іншими заявами.

Станом на 29.04.2025 жодна із заяв ОСОБА_3 та її законних вимог ОСОБА_6 не виконана, а на вимоги ОСОБА_3 пред`явити службове посвідчення ОСОБА_8 показував пластикову картку, а не службове посвідчення.

У діях ОСОБА_7 убачає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 353 КК України.

Листом заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури № 50-2937ВИХ-25 від 01.05.2025 ОСОБА_3 було повідомлено, що відомості до ЄРДР не вносилися у зв`язку із відсутністю об`єктивних даних, які б свідчили про ознаки кримінального правопорушення.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Так, ч.1 ст. 353 КК України передбачено, що кримінально караним є самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Ч.2 тієї ж статті передбачено покарання за те саме діяння, пов`язане з використанням форменого одягу чи службового посвідчення працівника правоохоронного органу.

Об`єктивна сторона злочину виражається у самовільному присвоєнні владних повноважень або звання службової особи, поєднаному із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь. Під самовільним присвоєнням владних повноважень або звання службової особи слід розуміти неправомірне (на порушення встановленого порядку, за відсутності підстав) прийняття особою на себе таких повноважень або звання і введення в оману оточуючих стосовно свого дійсного статусу.

Владними повноваженнями є сукупність прав та обов`язків службової особи, яка за своїм статусом є представником влади, наданих їй для виконання функцій держави і конкретних завдань органу, у якому вона працює. Під званням службової особи слід розуміти військові та спеціальні звання, які присвоюються певним категоріям службових осіб.

Присвоєння владних повноважень або звання службової особи, не поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, складу злочину не містить.

Вказане відповідає висновку ВС, викладеному у постанові № 5-4кс13 від 04 квітня 2013 року, а саме про те, що самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи утворює склад злочину, передбаченого статтею 353 КК, лише тоді, коли воно поєднане зі вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь. Згідно з нормативним тлумаченням, під самовільним присвоєнням владних повноважень треба розуміти дії приватної особи, яка шляхом обману інших осіб видає себе за конкретну службову особу і використовує це з метою впливу на потерпілого для досягнення власних інтересів. При цьому законодавець не конкретизує способів, за яких винною особою здійснюється присвоєння владних повноважень або звання службової особи, тобто ці способи можуть бути доволі різноманітними, зокрема й у вигляді усного повідомлення про наявність владних повноважень іншим особам.

Аналіз змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення свідчить про те, що викладені у заяві ОСОБА_3 обставини по суті зводяться до її незгоди із діями уповноважених осіб ВнП № 4 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які, за твердженням скаржниці, не надали відповідь на запит ОСОБА_3 , а також не надали запитувані нею документи.

Разом з тим, у заяві про вчинення кримінального правопорушення не зазначено відомостей, які б вказували на самовільне присвоєння заступником керівника ВнП № 4 ХРУп ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 владних повноважень або звання службової особи у поєднанні із вчиненням суспільно небезпечних діянь, а тому неможливо зробити висновок про те, що у цій заяві містилось повідомлення про вчинення злочину.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий та прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

З огляду на викладене, уповноваженими особами Хмельницької окружної прокуратури обґрунтовано відмовлено ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницької окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя