ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1740/25 Справа № 192/575/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року про відмову у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовлено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений за весь період відбування покарання має два стягнення за порушення режиму утримання, застосовані 23 травня 2022 року та 10 червня 2022 року у виді поміщення до карцеру. Згідно наявних в особовій справі висновків щодо ступеня виправлення засудженого від 13 жовтня 2023 року та 14 червня 2024 року засуджений за весь період відбування покарання приймав участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, участь в роботі самодіяльних організацій, також приймав участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу але не постійно, в зв`язку з чим та з врахуванням наявності у засудженого стягнень за весь час відбування покарання, суд не визнав поведінку засудженого за весь період покарання сумлінною.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначивши про своє виправлення; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді подання дотримано.

Відповідно до довідки по особовій справі та характеристики, що надані установою виконання покарань, ОСОБА_7 відбуває покарання з 24.09.2021 року, кінець строку 23.09.2025 року (а.с. 6).

За час відбування покарання в ДУ Солонянська виправна колонія (№ 21) має два заохочення: 11.04.2023 подяка за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками 1-го кварталу 2023 року; 15.07.2024 подяка за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками 2-го кварталу 2024 року. Має два стягнення від 23.05.2022 та 10.06.2022, які погашені.

Головною підставою для умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів приймається до уваги, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що засуджений ОСОБА_7 раніше багаторазово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у виді позбавлення волі, втім належних висновків для себе не робив та після відбуття покарання продовжував протиправну діяльність. Більше того, останній у минулому двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням, втім у кожному випадку висловлену йому довіру не виправдовував та протягом іспитових строків вчиняв нові злочини, що тягло призначення йому покарання за наступними вироками за правилами ст. 71 КК України. Вчинив він новий злочин і після звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_7 схильний до системної протиправної поведінки, а його особа має стійку антисоціальну спрямованість, а відтак його виправлення до повного відбуття покарання має переконливо підтверджуватись вагомими обставинами, яких не вбачається. Наявні у засудженого заохочення мають разовий характер, а не систематичний, і не є достатніми. Комісією установи ОСОБА_7 у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовлено 13.10.2023 року, в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відмовлено 14.06.2024 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Апеляційна скарга засудженого є безпідставною, оскільки наявність двох заохочень не підтверджує систематичності вчинення засудженим дій, що підтверджують його виправлення до повного відбуття призначеного покарання, та сама по собі не є підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року про відмову у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4