Провадження № 1-кп/537/113/2025
Справа № 537/627/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000754 від 15.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

встановив:

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

В судові засідання обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв у зв`язку з чим судом оголошувався примусовий привід останнього, проте ухвала суду про примусовий привід обвинуваченого до суду виконана не була, оскільки не вдалося встановити місце перебування останнього. У зв`язку з чим прокурором було подано до суду клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 16.05.2025 року судом було задоволено клопотання прокурора та надано органам Національної поліції дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , 24.05.1983 року, з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

19.05.2025 року органами Національної поліції обвинуваченого ОСОБА_4 доставлено до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений пред`явив суду паспорт громадянина України згідно відомостей якого ПІП обвинуваченого - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто зазначено ім`я ОСОБА_5 , а не ОСОБА_5 , як вказано у обвинувальному акті.

Прокурор в судовому засіданні прохала взяти до уваги вказані відомості відносно обвинуваченого, при цьому прохала вважати, що обвинувальний акт та вказані клопотання стосуються особи обвинуваченого. Подане клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала та прохала задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Наголосила, що лише даний запобіжний захід здатен запобігти переховуванню обвинуваченого з метою його перешкоджання у здійсненні подальшого судового розгляду, а також унеможливить спроби переховуватися у майбутньому та унеможливить вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні, уточнив, що його затримали 18.05.2025 року десь о 10:00 годині, а не 19.05.2025 року. Заперечував проти задоволення клопотання та обрання відносно нього запобіжного заходу у виді арешту, вказуючи, що не з`явився без поважної причини лише в одне судове засідання. Вказав, що в подальшому буде сумлінно відноситься до своїх обов`язків. Також підтвердив вчинення ним даного кримінального правопорушення та наявність помилки у його імені в процесуальних документах у даній справі.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.01.2025 року застосовано до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів, а саме з 30.01.2025 року по 30.03.2025. В подальшому після надходження обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду, запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Згідно ч. 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, на утриманні осіб не має, не працевлаштований, змінив місце проживання та наразі не має постійного місце проживання, допустив ухилення від явки до суду у зв`язку з чим судом було задоволено клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, раніше був неодноразово судимий за вчинення злочинів, зокрема проти власності, обвинувачується у вчиненні не тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Вказані обставини вказують на ризик ухилення від явки до суду для уникнення покарання, оскільки обвинувачений схильний до протиправної поведінки та з метою уникнення покарання може вчиняти дії спрямовані на переховування від суду та на ризик продовжувати протиправну діяльність.

Медичних висновків які б обґрунтовано давали суду підстави вважати, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах установи виконання покарань суду не подані.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими наявність зазначених прокурором підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ст. 177, ст. 178, ст. 197, ст. 199 КПК України, при цьому менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, з метою запобігання встановлених ризиків, що передбачені статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, вчиняти повторно кримінальні правопорушення, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд, враховуючи матеріали кримінального провадження, характер кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , зважаючи на підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, вважає за необхідне не визначати розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183,194, 199, 315, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме: з 19 травня 2025 року до 17 липня 2025 року до 24 години.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено та проголошено 20.05.2025 року о 13.00 год.