Справа № 297/2340/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 рокум. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання дізнавача СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000161 від 17.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000161 від 17.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.07.2025 року близько 22 години в с. Косино Берегівського району громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи намір виїхати з України через ПП «Косино», як підставу для виїзду пред`явив працівникам прикордонної служби свій паспорт, а також пакет документів, що начебто він здійснює постійний догляд за своїм батьком особою з інвалідністю ІІ групи, які ймовірно є підробленими невідомою особою.

Так, виїздом СОГ на місце події дізнавачем СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 був проведений огляд місця події від 16.07.2025 року у період часу з 20:30 години по 20:54 годину в службовому кабінеті ПП «Косино», що за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Косино, вул. Барабаша, 78, в ході якого було виявлено та вилучено до паперового пакету НПУ наступне:

- висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, яка видана комунальним некомерційним підприємством Тернопільського центру первинної медико-соціальної допомого Тальнівської міської ради 20.05.2025 року на прізвище ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, яка видана 12.05.2025 року на прізвище ОСОБА_5 .

17.07.2025 року постановою дізнавача СД Берегівського РВП ОСОБА_3 , вилучене в ході огляду місця події від 16.07.2025 року визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна, для призначення та проведення експертиз.

Дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений належним чином. При цьому, подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання про арешт майна просив залишити без розгляду та долучив копії відповіді виконавчого комітету Тальнівської міської ради від 18.07.2025 року та Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 12.05.2025 року.

Дослідивши матеріали клопотання, якими дізнавач та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено в ході розгляду клопотання СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000161 від 17.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно копії відповіді виконавчого комітету Тальнівської міської ради від 18.07.2025 року та Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 12.05.2025 року підтверджено встановлення факту здійснення ОСОБА_5 постійного догляду за батьком ОСОБА_6 .

Отже, враховуючи, що органом досудового розслідування отримано відповідь, яка спростовує факт підробки, вилучених під час огляду місця події документів, що вказує на відсутність предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та дізнавач подав клопотання про залишення його клопотання про арешт майна без розгляду, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання, слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 169 КПК України, копія судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 309, 370, 371, 372, ч. 2 ст. 376, ст. 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000161 від 17.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_7