Справа № 526/3224/24
Провадження № 1-кп/539/251/2025
УХВАЛА

08.07.2025

Колегія суддів Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Максимівка Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1, ст.348 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання послався на те, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення обґрунтовується доказами, наявними у кримінальному провадженні. Ризики, встановлені судом при обранні запобіжного заходу, а саме ризик переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшились і не перестали існувати. Обставини, які би вказували на їх зміну або припинення, відсутні. Зазначив, що метою продовження застосування саме такого запобіжного заходу є запобігання зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні він майже 40 днів перебував під домашнім арештом і жодних порушень запобіжного заходу не допустив. Він є особою похилого віку. Існує цілий ряд доказів, які суперечать висунутому йому обвинуваченню. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 майже 40 днів було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і за цей період часу він не переховувався від органу досудового розслідування і суду, не здійснював тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, не вчиняв кримінальних правопорушень, а також не має наміру цього робити. Обвинувачений має постійне місце проживання. Окрім того, кваліфікація дій обвинуваченого за ст.348 КК України є невірною. Просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Потерпілий у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено що 10.07.2024 ухвалою Полтавського апеляційного суду відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У подальшому в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зокрема, востаннє ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.05.2025 було продовжено до 18.07.2025.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

При вирішенні питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1, ст.348 КК України, судом взято до уваги вагомість доказів, перелік яких наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування. Сукупність таких доказів переконує суд у обґрунтованості підозри. Вирішуючи питання наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд виходить з наступного.

Судом при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд вважає, що на час розгляду цього клопотання встановлені раніше судом ризики: переховуватися від суду (з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 15 років або довічного позбавлення волі; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків (неодружений, не має неповнолітніх дітей, інших осіб, які перебувають на його утриманні)); впливу на потерпілого та свідків, які не допитані в ході судового розгляду; вчинення іншого кримінального правопорушення ( ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох умисних кримінальних правопорушень, зокрема особливо тяжкого злочину) не зменшилися і наразі продовжують існувати.

Заперечуючи проти клопотання прокурора, обвинувачений та захисник послались на те, що ході досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 майже 40 днів було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і за цей період часу він жодних порушень запобіжного заходу не допустив, не переховувався від органу досудового розслідування і суду, не здійснював тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, не вчиняв кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що зазначене стороною захисту не спростовує існування ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення на теперішній час.

Сторона захисту також зазначила, що обвинувачений має постійне місце проживання та є особою похилого віку. Суд вважає, що зазначене також не спростовує доведених стороною обвинувачення ризиків та не може слугувати виключною підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Стосовно доводів обвинуваченого та захисника в тій частині, що існує цілий ряд доказів, які суперечать висунутому йому обвинуваченню, і кваліфікація дій обвинуваченого за ст.348 КК України є невірною.

До ухвалення судового рішення по суті суд позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, в тому числі на предмет їх допустимості, достатності та переконливості, а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів. Суд вважає, що на даній стадії судового провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд при обранні запобіжного заходу вважав за можливе на підставі п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави. З цих же підстав суд не вбачає підстав для визначення розміру застави і при вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу. На підставі викладеного, керуючись статтями 183,194, 197, 314-316, 369-372 КПК України, колегія суддів ПОСТАНОВИЛА: Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме з 08.07.2025 по 05.09.2025 включно. Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, обвинуваченим з моменту вручення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, а також направити до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23». Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 10.07.2025 о 08 годині 45 хвилин.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3