КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3305/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001339, внесеному до ЄРДР 4 грудня 2018 року, щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених, кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001339 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - повернуто прокурору.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки постановлена судом за відсутності відповідної правової підстави, так як обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України, підстави для його повернення прокурору відсутні, оскільки вимоги до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України, прокурором дотримані.

Також прокурор зазначає про те, що посилання суду, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не відповідає вимогам п.1 ч. 2 ст. 291 КПК України, є невірним, оскільки прокурором дотримані вимоги до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України, а саме в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначено найменування кримінального провадження, його реєстраційний номер, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено належним чином сформульоване обвинувачення. Окрім того, в обвинувальному акті міститься формулювання обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважав встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України. Формулювання обвинувачення складається з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, а також форму вини, умисел вчинення кримінального правопорушення, тощо.

Посилання в ухвалі суду на те, що в обвинувальному акті є порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не конкретно зазначена правова кваліфікація дій ОСОБА_9 в графі «Правова кваліфікація» зазначено, що дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, втім у графі «Формулювання обвинувачення» зазначено, що ОСОБА_9 , обвинувачується у відкритому заволодіння чужим майном (грабіж) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а не за ч. 2 ст. 186 КК України, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставою для повернення обвинувального акту прокурору, з огляду на таке.Не зважаючи на те, що в тексті обвинувального акта щодо ОСОБА_9 дійсно є посилання на ч. 2 ст. 296 КК України, а не ч. 2 ст. 186 КК України, за якою сформульоване обвинувачення, вказана обставина не давала суду першої інстанції підстав для висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки у даному випадку мала місце технічна помилка лише при написанні цифрового номеру статті, що не впливає на зміст обвинувального акта в цілому та висунуте обвинувачення, зокрема для визначення меж судового розгляду відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Виходячи з вищезазначеного, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, повністю узгоджується з правовою кваліфікацією та формулюванням обвинувачення висунутого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України, вказана вище технічна помилка, допущена в обвинувальному акті, жодним чином не впливає на гарантії прав обвинуваченого, в тому числі на його право на захист від висунутого проти нього обвинувачення, оскільки вказану помилку можливо виправити без повернення обвинувального акту прокурору, як шляхом виправлення цієї помилки на обвинувальному акті, який було направлено до суду, так і шляхом вручення стороні захисту та новому захиснику виправленої копії цього обвинувального акту.

Посилання в ухвалі суду на те, що в обвинувальному акті є порушення п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки відсутні відомості щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, також не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставою для повернення обвинувального акту прокурору, з огляду на таке.Так, в обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 України, у формулюванні обвинувачення зазначено, що ринкова вартість мобільного телефону потерпілого ОСОБА_12 станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 28 листопада 2018 року становить 4433,33 грн. (чотири тисячі чотириста тридцять гривень, тридцять три копійки), тому доводи, зазначені в ухвалі суду першої інстанції, про те, що в обвинувальному акті не вказано розмір шкоди, є необґрунтованими.Окремо прокурор зазначає, що в обвинувальному акті зазначено, що цивільний позов не заявлений, оскільки в обвинувальному акті викладені обставини, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зокрема, добровільне відшкодування завданих збитків, що свідчить про повернення майно потерпілому.

Окрім того, прокурор звертає увагу, що під час проведення першого підготовчого засідання 4 березня 2021 року під головуванням судді ОСОБА_13 сторона захисту та обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду. Таким чином, як наголошує апелянт, прокурором скеровано до Печерського районного суду м. Києва обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 13 серпня 2020 року для розгляду по суті, а 16 січня 2025 року судом першої інстанції винесено ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку з чим допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що суперечать положенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, призводить до порушення права на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та до тяганини розгляду даного кримінального провадження в порушення вимог ст. 28 Кримінального процесуального кодексу України, згідно якої суд забезпечує проведення судового провадження у розумні строки.

Потерпілий та представник потерпілого, повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Зважаючи на позицію учасників кримінального провадження, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, захисників та обвинувачених, які категорично заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвала суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 25 серпня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001339 від 4 грудня 2019 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - кожного - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (ас. 14).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 4 березня 2021 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні призначений судовий розгляд (ас. 38).

15 березня 2023 року у зв`язку з проведеним повторним автоматизованим розподілом судової справи визначено суддю ОСОБА_1 (ас. 61).

Ухвалою підготовчого судового засідання від 16 січня 2025 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернутий прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст. 291 КПК України.

Ухвала суду обґрунтована тим, що зі змісту обвинувального акту вбачається, що останній складений у кримінальному провадженні № 0001339, внесеному до ЄРДР 4 грудня 2020 року, при тому, що обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором 31 липня 2020 року.

Окрім того, як вказується в ухвалі, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не конкретно зазначена правова кваліфікація дій ОСОБА_9 . Так в графі «Правова кваліфікація» зазначено, що дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, втім у графі «Формулювання обвинувачення» зазначено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Також суд дійшов висновку, що в порушення п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутні відомості щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме, в обвинувальному акті зазначено, що матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдано, що не узгоджується з формулюванням обвинувачення та викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, де зазначено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завдали матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_12 , але не вказано на яку суму.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду першої інстанції призначити обвинувальний акт до розгляду.

Перелік вимог до обвинувального акту встановлений ч. 2 ст. 291 КПК України, і, на думку колегії суддів, обвинувальний акт відповідає вказаним вимогам.

При цьому колегія суддів враховуєвисновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого …закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому...

Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Колегія суддів звертає увагу, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, які у своїй сукупності не перешкоджали суду першої інстанції призначити обвинувальний акт до розгляду.

Посилання суду на те, що зі змісту обвинувального акту вбачається, що останній складений у кримінальному провадженні № 0001339, внесеному до ЄРДР 4 грудня 2020 року, при тому, що обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором 31 липня 2020 року, не є тим порушенням, яке перешкодило суду призначити обвинувальний акт до розгляду, оскільки згідно з даними реєстру матеріалів кримінального провадження, розписки обвинувачених та захисника чітко зазначено про те, що відомості в ЄРДР у даному кримінальному провадженні внесені 4 грудня 2018 року.

Колегія суддів погоджується з доводами суду в тій частині, що на початку викладення формулювання обвинувачення дійсно вказується, що ОСОБА_9 обвинувачується у відкритому заволодінні чужим майном (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та зазначена кваліфікація ч. 2 ст. 296 КК України, що, на думку колегії суддів, дійсно є опискою, про що наголошував прокурор в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду. При цьому колегія суддів враховує, що з фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, у формулюванні обвинувачення та правовій кваліфікації дій кожного з обвинувачених, викладених після формулювання обвинувачення, чітко викладені обставини інкримінованого кожному з обвинувачених злочину та зазначено, що і ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що свідчить про те, що в обвинувальному акті формулювання висунутого кожному з обвинувачених обвинувачення відповідає правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - кожному - кримінального правопорушення.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що за обставин висунутого обвинувачення ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 потерпілому заподіяна матеріальна шкода внаслідок заволодіння майном потерпілого на суму 4433,33 грн.

При цьому в розділі «Відомості про потерпілого, розмір заподіяної шкоди, а також цивільний позов» дійсно зазначається, що матеріальна шкода кримінальним правопорушення не завдана. Разом з тим, з розділу «Обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого» обставиною, що пом`якшує покарання кожного з обвинувачених слідчим вказано - добровільне відшкодування завданих збитків, що не суперечить доводами апеляційної скарги прокурора, що саме внаслідок відшкодування обвинуваченими потерпілому заподіяної шкоди в обвинувальному акті і не зазначена матеріальна шкода.

На думку колегії суддів, наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого стороною обвинувачення обвинувачується ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встановлено таких порушень вимог КПК України, які б перешкоджали суду першої інстанції призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, а тому апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає до задоволення.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001339 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - кожного - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повернутий прокурору, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4