Провадження № 1-кп/734/337/25 Справа № 734/2637/25
В И Р О К

іменем України

12 вересня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000243, відомості про яке 06 червня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козелець Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово безробітного, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не судимого,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 у порушення Постанови Верховної Ради України № 2471 від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», яка забороняє громадянам мати у власності будь-яку зброю, бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, в березні 2025 року, більш точних часу і дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля с. Любечанинів Чернігівського району Чернігівської області, на польовій дорозі знайшов корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН, споряджений вибуховою речовиною А-ІХ-1 (флегматизований гексоген) масою 112 г та ударно-дистанційним запалом УДЗ, які у конструктивному поєднанні є наступальною осколковою ручною гранатою РГН, що є вибуховим пристроєм промислового виготовлення, та відноситься до категорії боєприпасів, а також тридцять патронів, які є боєприпасами, калібру 5,45 мм (5,45x39), та призначені для проведення пострілів із бойової нарізної зброї відповідного калібру - автоматів, карабінів та кулеметів, що виготовлені промисловим способом. У подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свох дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, достеменно знаючи, що знайдені ним предмети є бойовими припасами, та, маючи реальну можливість звернутися до правоохоронних органів із метою добровільної їх здачі, цього не зробив, а підібрав та переніс за місцем мешкання у АДРЕСА_2 та залишив у гаражному приміщенні, де зберігав їх, чим здійснив придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, до вилучення їх 04 червня 2025 року працівниками поліції під час проведення обшуку.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав і показав, що у березні 2025 року поїхав за дровами за с. Любечанинів і побачив бліндаж. У бліндажі під ящиком знайшов магазин із тридцятьма патронами і гранату. Вказані боєприпаси забрав додому за місцем проживання, де поклав у гаражі, з метою захисту від загарбників. 04 червня 2025 року поліцейські під час обшуку виявили і вилучили вказані бойові припаси. Висловив щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які учасниками кримінального процесу не оспорюються. Обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Правовими нормами ч.ч. 1 і 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1)у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2)відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При встановлених обставинах, оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, - придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У відповідності до вимог ст.ст. 50 і 65 КК України, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , який вперше вчинив кримінальне правопорушення, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, має на утримання малолітню дитину, вивчивши зміст досудової доповіді, і вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк із застосуванням правових норм ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Із обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути у дохід держави грошові кошти в розмірі 5794.10 гривні процесуальних витрат. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до правових норм ст. 100 КПК України. Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН та ударно-дистанційний запал УДЗ, магазин від автоматичної зброї з 30 (тридцятьма) патронами калібру 5.45 мм, - знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 у дохід держави грошові кошти в розмірі 5794 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто чотири) гривні 10 копійок.

На вирок суду першої інстанції може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із дня проголошення. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя