печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Київ

Печерський районний суд м.Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , у кримінальному проваджені №0001431 від 22.12.2022, про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Потсдам Німеччина, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніш не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4, 366 ч.2 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001431 від 22.12.2022 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

В клопотанні слідчий зазначає, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4, 366 ч.2 КК України.

Задля дієвості цього провадження у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на мету і підстави продовження такого запобіжного заходу слідчий просить продовжити в межах строку досудового розслідування, строк тримання останнього під вартою з визначенням застави у розмірі 35 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 105 980 000 (сто п`ять мільйонів дев`ятсот вісімдесят тисяч) гривень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав, посилаючись на його обґрунтованість.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, подавши письмові заперечення, у яких вказав на те, що наведені у клопотанні слідчого ризики не підтверджуються жодними доказами, тому враховуючи незадовільний стан здоров`я підозрюваного просив у задоволенні клопотання відмовити.

Захисник ОСОБА_7 не погоджуючись із обґрунтованістю підозри наполягав на наявності цивільно-правових взаємовідносин у інкримінованих подіях, тому продовження дії запобіжного заходу вважав неприпустимим.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав правову позицію своїх захисників, наполягав на ознаках рейдерського захвату у взаємовідносинах із кредитором - потерпілим по справі.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, вивчивши клопотання, письмові заперечення, дослідивши документи, якими вони обґрунтовуються, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001431, у якому 07.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст.366 КК України.

13.05.2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 184 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 557 152 000 гривень, а також покладенням обов`язків в разі її внесення. За апеляційним оскарженням сторони захисту, ухвалою Київського апеляційного суду від 01.07.2025 сума альтернативного запобіжного заходу у виді застави знижена до 35 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105 980 000 гривень.

Постановою заступника Генерального прокурора від 01.07.2025 року строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 07.08.2025 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований до підозрюваного ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину, з врахуванням даних про його особу при наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для доцільності продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зважаючи, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

За такого, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На підставі наданих сторонами матеріалів, слідчим суддею надано оцінку в сукупності всіх обставин, що враховуються при продовженні строку тримання під вартою, передбаченим ст.ст. 178, 199 КПК, та на переконання слідчого судді, такі відомості не спростовують висновків про існування ризиків у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , також враховує, що було встановлено наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та які на даний час не змінилися, є реальними та достатніми для продовження останньому аналогічного запобіжного заходу. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання слідчого судді, не здатен в повній мірі нівелювати раніше встановлені ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК. Справедливість зазначеного висновку простежується зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 01.07.2025, якою фактично напередодні розгляду клопотання слідчого, надана оцінка наявності підстав перебування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Водночас, продовжуючи ОСОБА_4 строк тримання під вартою, слідчий суддя приймає до уваги те, що застава фактично є гарантією, що останній буде сумлінно виконувати визначені кримінально процесуальним законом обов`язки, а необхідно визначити таку суму застави, яка б дисциплінувала і мотивувала останнього на їх виконання.

При цьому слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як убачається із ухвали Київського апеляційного суду від 01.07.2025, якою застосовано до ОСОБА_4 запобіжних захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, яка дорівнює 35 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Натомість, користуючись усталеною практикою Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає що квазі-автоматичне продовження державою періоду обмеження особи у правах суперечить гарантіям, встановленим у п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення від 09.01.2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», Рішення від 10.06.2008 року у справі «Тасе проти Румунії»).

Приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, характер та конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, оцінюючи спроможність останнього внести заставу у раніше визначеному розмірі (Рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2022 року у справі «Істоміна проти України»), слідчий суддя вважає за необхідне залишити без змін визначену підозрюваному ОСОБА_4 , розмір застави, який є співмірним із суспільною небезпекою, пропорційним з урахуванням можливого настання негативних наслідків, завданих інкримінованими діянням.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві: отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві; ; МФО: 820172; банк: Державна казначейська служба України, м. Київ; р/р UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На переконання слідчого судді, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде належним засобом процесуального стримування.

Крім цього, визначаючи розмір застави, яка може бути внесена підозрюваним ОСОБА_4 у будь-який момент, вважаю за необхідне зобов`язати останнього прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати строком до 07.08.2025 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що були визначені ухвалою Київського апеляційного суду від 01.07.2025.

Підозрюваний у відповідності до ч. 4 ст. 202 КПК України звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 194, 196-199, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному проваджені №0001431 від 22.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4, 366 ч.2 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4, 366 ч.2 КК України за матеріалами кримінального провадження №0001431 від 22.12.2022, строк тримання під вартою на 37 діб (тридцять сім) діб, до 07.08.2025, включно.

Розмір застави, визначений ухвалою Київського апеляційного суду від 01.07.2025, у межах 35 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 105 980 000 грн, залишити без змін.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1