ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

15 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000026 від 14.01.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,-

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на стадії підготовчого провадження перебуває кримінальне провадження №0000700 від 26.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, незважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки до суду не повідомив, водночас надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку із чим, суд з`ясувавши думку учасників провадження, вважає за можливе судовий розгляд здійснювати за відсутності потерпілого.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обґрунтовуючи подане клопотання прокурор послався на те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не зникли та існувати не перестали.

Адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до суду подано клопотання про виклик до суду потерпілого та його брата. Обґрунтовуючи подане клопотання сторона захисту послалась на те, що необхідно ознайомитись з матеріалами, які підтверджують розмір нанесеного потерпілому збитку, при цьому представник потерпілого його рідний брат ОСОБА_7 , на його запит такі документи (квитанції) не надав, водночас сума збитку є обов`язковою складовою складу злочину, передбаченого ст. 194 КК України. Разом із цим, його клопотання від 08.08.2025 року до НДЕКЦ МВД про призначення торговознавчої експертизи залишено без руху, так як не можливо її провести без деяких даних, які є тільки у потерпілої сторони. Посилаючись на наведене, сторона захисту просить викликати до суду для допиту потерпілого ОСОБА_6 та його представника брата ОСОБА_7 .

Також стороною захисту до суду надано клопотання про зміну запобіжного заходу, яке мотивоване тим, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину не підтверджується матеріалами кримінального провадження, потерпіла сторона ніяких претензій до обвинуваченого не має, а подане стороною обвинувачення клопотання є необґрунтованим, оскільки ризиків в даному кримінальному провадженні немає. Так, ОСОБА_5 є раніше не судимим та має міцні соціальні зв`язки. Посилаючись на викладене, сторона захисту просить змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 на особисте зобов`язання або домашній арешт у нічну добу за адресою проживання: АДРЕСА_1 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду та якими не було заявлено клопотань про складання досудової доповіді у даному кримінальному провадженні, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе закінчити підготовче судове провадження та призначити судовий розгляд.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він не працевлаштований, раніше не судимий.

Вищезазначені обставини свідчать про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого переховування обвинуваченого від суду.

Також, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінального провадженні ще не розпочатий, відповідно до засади безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК України, не допитаний обвинувачений, потерпілий та свідки, отже існують підстави вважати, що обвинувачений може вчинити незаконний вплив на свідків.

Крім того, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, джерела доходів для існування не відомі, суд вважає, що прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, що було доведено прокурором в судовому засіданні.

Що стосується тверджень сторони захисту щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 , суд зауважує на тому, що такі висновки є передчасними, оскільки судовий розгляд кримінального провадження фактично ще не розпочато, а рішення щодо винуватості або не винуватості обвинуваченого приймається судом за результатами розгляду кримінального провадження після дослідження всіх доказів наданих сторонами.

Окрім того, суд наголошує, що ризик це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для кримінального провадження подій та запобіжний захід застосовується саме для запобігання ризиків, тобто до моменту їх настання, при цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії щодо ухилення від суду, достатньо обґрунтованого припущення, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, що спростовує твердження сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження ризиків, заявлених стороною обвинувачення.

Отже, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , того, що судовий розгляд в зазначеному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Також, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працює, має постійне місце проживання, чого не було спростовано прокурором, а також існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава у раніше визначеному розмірі, а саме 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень є достатньою та прийнятому з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, у зв`язку з чим визначений судом розмір застави, як альтернативний запобіжний захід продовжує свою дію на визначених раніше умовах.

За таких обставин суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_4 про виклик до суду для допиту потерпілого ОСОБА_6 та його брата ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 КПК України потерпілий зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття.

Згідно із ч. 1 ст. 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Так, суд вважає, що клопотання сторони захисту в частині виклику до суду для допиту потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Водночас, будь-яких підтверджень того, що брат потерпілого ОСОБА_7 є його представником суду в розумінні КПК не надано, тому оскільки він не є учасником даного кримінального провадження, а тому відсутні підстави для його виклику та допиту в судове засідання.

Крім того, враховуючи пряму заборону, встановлену абз. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України щодо надання суду доказів у підготовчому судовому засіданні, суд дійшов висновку що слід повернути захиснику ОСОБА_4 копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 , стенограму до протоколу допиту потерпілого від 16.05.2024 року, клопотання експерта, рахунок-фактуру №2025-37 від 18.08.2025 року, лист з ГУ ДСНС України в Одеській області №6001.3-6106/6017/1 від 13.08.2025 року.

Керуючись ст. ст. 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту кримінальному провадженні №0000026 від 14.01.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №106 Приморського районного суду м. Одеси за адресою : м. Одеса, вул. Балківська, 33 на 12:00 год. 24 вересня 2025 року.

Судовий розгляд здійснювати одноособово.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Забезпечення явки свідків кримінального провадження покласти на прокурора.

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 листопада 2025 року.

Раніше визначений альтернативний запобіжний у виді застави, у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило на день визначення 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень обвинуваченому ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Строк дії ухвали суду в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинуваченого обов`язків, в разі внесення застави, становить до 13 листопада 2025 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про виклик потерпілого ОСОБА_6 та його брата ОСОБА_7 задовольнити частково.

Викликати в судове засідання потерпілого ОСОБА_6 . В задоволенні решти клопотання відмовити.

На підставі абз. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України повернути захиснику ОСОБА_4 копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 , стенограму до протоколу допиту потерпілого від 16.05.2024 року, клопотання експерта, рахунок-фактуру №2025-37 від 18.08.2025 року, лист з ГУ ДСНС України в Одеській області №6001.3-6106/6017/1 від 13.08.2025 року.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/11526/25

Номер провадження № 1-кп/ 522/3013/25

Головуючий суддя ОСОБА_1