Провадження № 11-сс/4823/270/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційної скарги захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004835,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено частково та накладено арешт на:

- 1/4 частку власності земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0044 площею (га): 0.2341; земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0011, площею (га): 1; земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0390, площею (га): 3.16, які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , із забороною вчинення будь-яких дій, пов`язаних з її відчуженням через укладання договорів купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, пожертви та спадщини, а також передачі її в оренду (суборенду) тощо, перетворення шляхом зміни конфігурації, поділу чи об`єднання та забороною виконання будівельних робіт зі спорудження об`єктів нерухомого майна на вказаних земельних ділянка;

- 1/4 частку власності на житловий будинок, загальною площею 139,.1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 .

Забезпечуючи справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення його можливої конфіскації в цьому кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Мотивує, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, адже не містить посилання на докази сторони обвинувачення, які б безумовно свідчили б про те, що майно, на яке накладено арешт, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому відсутня правова підстава для арешту цього майна.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження й перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно зі ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, а саме в розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

Санкція ч. 1 ст. 209 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років із позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна й забезпечуючи справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини, слідчий суддя, на думку апеляційного суду, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_6 з метою забезпечення можливої конфіскації майна останнього в цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004835, без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4