ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2044/24 Провадження№ 1-кп/636/592/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000327 від 01 лютого 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення-злочин за встановлених, в судовому засіданні, обставин.

Так, 31 січня 2024 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 зайшов до приміщення кухні житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час його рідний брат ОСОБА_5 разом ОСОБА_6 вживали спиртні напої.

За вказаних обставин у ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого у нього раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своєму братові ОСОБА_5 , реалізуючи який, ОСОБА_4 діючи навмисно та протиправно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшовши до ОСОБА_5 , який сидів на стільці в кімнаті кухні та наніс йому близько трьох ударів кулаком правої руки в область обличчя. Після чого, ОСОБА_4 застосовуючи фізичну силу, виштовхав ОСОБА_5 з приміщення житлового будинку на вулицю, де в подальшому продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, штовхнув ОСОБА_5 з ганку при вході до будинку, внаслідок чого останній впав на землю на території подвір`я поблизу ганку.

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , в той час коли останній перебував в положенні лежачи на землі, на лівому боці поблизу ганку, підійшовши до нього та наніс йому взутою в зимові ботинки ногою близько 3-4 ударів в область грудної клітини зліва та два удари кулаком в область обличчя. Після завдання вказаних ударів ОСОБА_4 застосовуючи фізичну силу, перетягнув ОСОБА_5 на територію подвір`я та кинув останнього в канаву із водою, після чого припинивши наносити удари, ОСОБА_4 повернувся до приміщення житлового будинку.

Відповідно до висновку експерта № 12-14/149-А/24 від 19.03.2024 року в результаті протиправних дій з боку ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини у вигляді перелому 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребра зліва та забій лівої легені, що ускладнилася лівобічним гемопневмотораксом, які належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.1. «а», п. 2.1.2, п. 2.1.3. «л, о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року; тупа травма обличчя у вигляді саднення в області правої щоки, синця в лівій орбітальній ділянці із захватом виличної ділянки зліва та закритого перелому кісток носу, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), відповідно до п.2.3.2. «а», п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано. Надав свідчення щодо місця, часу, способу вчинення злочину, підтвердивши правильність викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному щиро каявся.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому, фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням, та кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорював, цивільний позов не заявляв, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, положення та наслідки застосування якої йому роз`яснені і зрозумілі, добровільність своєї позиції засвідчив письмово.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення злочину, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений надавав органам досудового розслідування всіляку допомогу у встановленні невідомих їм обставин справи та визнає ці обставини, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради як особа, що здійснює нагляд за особою з інвалідністю першої групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Окрім того суд зазначає, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові ВС від 17 вересня 2020 року (справа № 739/1140/18), судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до покарання і за визначених законом умов тягне настання для такої особи відповідних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних проваджень у разі вчинення такою особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли саме виникає судимість (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості або її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язане зі спливом термінів, передбачених ст. 89 КК України, протягом яких особа повинна дотриматись визначених законом вимог та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашено або знято, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків попередньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі й при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до тяжких злочинів, особу винного, який має постійне місце проживання, ту обставину, що обвинувачений є вільним від хворобливих звичок, які становлять небезпеку для оточення; його вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатньо високий рівень соціалізації ОСОБА_4 та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.

Враховуючи наявність декількох пом`якшуючих обставини, даних про особу винного, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання і застосовує ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на нього на цей строк обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт, накладений ухвалою Чевонозаводського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2024 року на майно, вилучене 01 лютого 2024 року, в ході проведення огляду місця події на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання прокурора, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 377, 394, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

змив плями речовини бурого кольору №1, зовні схожої на кров на одному відрізку марлевого бинту з приміщення кімнати №1, який поміщено до паперового конверту із пояснювальними написами, підписами слідчого, учасників огляду; змив плями речовини бурого кольору №2, зовні схожої на кров на одному відрізку марлевого бинту з приміщення кімнати №1, який поміщено до паперового конверту із пояснювальними написами, підписами слідчого, учасників огляду; рушник зеленого кольору зі слідами буро-коричневого кольору, зовні схожими на кров з кімнати №2, який поміщено до картонної коробки опечатаної паперовою биркою із пояснювальними написами, підписами слідчого, учасників огляду; капці чорного кольору із плямами речовини бурого кольору, зовні схожими на кров з кімнати №2, які поміщені до картонної коробки, опечатаної паперовою биркою із пояснювальними написами, підписами слідчого, учасників огляду; черевики, чорного кольору, марки «FILA» зі слідами буро-коричневого кольору, зовні схожими на кров, які поміщені до картонної коробки, опечатаної паперовою биркою із пояснювальними написами, підписами слідчого, учасників огляду, що - зберігаються в камері зберігання речових доказів Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області; зразок крові потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зроблений на фрагмент марлевого бинту, який поміщено до окремого паперового конверту на якому містяться пояснювальні написи, підписи слідчого, учасників, скріплений печаткою «Для довідок №3 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області» знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чевонозаводського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2024 року на майно, вилучене 01 лютого 2024 року, в ході проведення огляду місця події на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: змив плям речовини бурого кольору № 1 зовні схожої на кров, на одному відрізку марлевого бинту з приміщення кімнати № 1, який поміщено до паперового конверту із пояснювальними написами, підписами слідчого, учасників огляду; змив плям речовини бурого кольору № 2 зовні схожої на кров, на одному відрізку марлевого бинту з приміщення кімнати № 1, який поміщено до паперового конверту; рушник зеленого кольору зі слідами буро-коричневого кольору, зовні схожими на кров з кімнати № 2, який поміщено до картонної коробки опечатаної паперовою биркою із пояснювальними написами, підписами слідчого, учасників огляду; капці, чорного кольору із плямами речовини бурого кольору, зовні схожими на кров з кімнати № 2, які поміщені до картонної коробки опечатаної паперовою биркою із пояснювальними написами, підписами слідчого, учасників огляду; черевики, чорного кольору, марки «FILA» зі слідами буро-коричневого кольору, зовні схожими на кров, які поміщені до картонної коробки, опечатаної паперовою биркою із пояснювальними написами, підписами слідчого, учасників огляду, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування усіма особами, із подальшим зберіганням майна, відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 та відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1