Провадження № 1-кс/752/6995/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділу слідчого управління ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , погоджене прокурором Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 16.06.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділу слідчого управління ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 16.06.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме на майно, вилучене 15.08.2025 під час обшуку затриманого у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон Iphone 15 pro IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, слідчим у клопотанні зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 16.06.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Встановлено, що що у липні 2024 року під час виконання робіт ОСОБА_6 познайомився з ОСОБА_5 , працівником ТОВ «Українська Бронетехніка». Дізнавшись, що ОСОБА_6 не має військово-облікових документів, ОСОБА_5 запропонував за 5 000 доларів США сприяти у його бронюванні, однак через відсутність коштів питання залишилось невирішеним. У квітні 2025 року, коли ОСОБА_6 дізнався, що перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 як «ухилянт», ОСОБА_5 запропонував «вирішити» питання зняття з розшуку та бронювання, оцінивши свої послуги у 10 000 доларів США, а згодом підвищив суму до 11 000 доларів США.

13 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомив, що зібрав усю суму. Сторони домовились про зустріч біля ресторану «KFC» у Києві 14 серпня 2025 року, де ОСОБА_5 попросив принести половину - 5 500 доларів США. Наступного дня, 14 серпня, під контролем правоохоронних органів ОСОБА_6 передав йому обумовлені кошти, які ОСОБА_5 отримав для впливу на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо зняття з розшуку та бронювання.

15.08.2025 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Iphone 15 pro IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Крім того в ході проведення огляду по вул. Васильківська м. Київ, за участю підозрюваного ОСОБА_5 15.08.2025 року з сміттєвого баку було вилучено імітаційні засоби в кількості 55 шт. у вигляді купюр номіналом 100 доларів США.

15 серпня 2025 року, в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тараща Київської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: : АДРЕСА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

15.08.2025 вище перелічені речі, зокрема мобільний телефон марки Iphone 15 pro IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, та мають у ньому суттєве значення.

Завданням арешту майна слідчий посилається на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна слідчий вказує на п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

Від прокурора ОСОБА_7 надійшла письмова заява, якою прокурор просив проводити розгляд клопотання за його відсутності, клопотання задовольнити та накласти арешт.

Власник майна та його захисник в судове засідання не з`явились, повідомлялись про розгляд клопотання у спосіб передбачений КПК України, шляхом направлення СМС повідомлень, що вбачається з довідки про доставку повідомлення наявної в матеріалах клопотання.

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 16.06.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

15.08.2025 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Iphone 15 pro IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Крім того в ході проведення огляду по вул. Васильківська м. Київ, за участю підозрюваного ОСОБА_5 15.08.2025 року з сміттєвого баку було вилучено імітаційні засоби в кількості 55 шт. у вигляді купюр номіналом 100 доларів США.

15.08.2025 вище перелічені речі, зокрема мобільний телефон марки Iphone 15 pro IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, та мають у ньому суттєве значення.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні, що розглядається, прокурор посилався на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому слідчим суддею мають бути враховані п.п. 1-2, 5-6 наведеної вище статті.

Отже, відповідно до витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження 0000026 від 16.06.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України органом досудового розслідування встановлюються обставини за фактом отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення службовими особами.

Причетність ОСОБА_5 до обставин описаних у вказаному витязі, підтверджуються матеріалами клопотання про накладення арешту на майно, зокрема але не виключно: повідомленням про підозру від 15.08.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Протоколом затримання від 15.08.2025 року, проведеного на підставі ст. 208 КПК України, підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить прокурор. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене в ході проведення особистого обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ, зважаючи на фабулу досудового розслідування, викладену у витягу з ЄРДР, та обставини.

Так, накладення арешту на мобільний телефон, слідчий суддя вважає таким, що відповідає цілям, які стоять перед органом досудового розслідування, оскільки: ОСОБА_5 , фактично користувався мобільними телефонами для реалізації або координації дій, пов`язаних із кримінальним правопорушенням; мобільний телефон можуть містити електронні сліди комунікації або інші відомості, що мають доказове значення; мобільний телефон може бути оглянутий та підданний аналізу з метою вилучення інформації, яка має значення для справи, а тому з наведених ознак майно, на арешті якого наполягає прокурор, є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

На даному етапі судового розгляду наслідки накладення арешту на майно третіх осіб не встановлені.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000026 від 16.06.2025, на майно, вилучене 15.08.2025 р. під час обшуку затриманого у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон Iphone 15 pro IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1