Справа № 334/1267/25
Номер провадження № 1-в/334/107/25
УХВАЛА

про зняття арешту майна

18 липня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Магдебург, Німецької Демократичної Республіки, громадянки України, заміжньої, на утриманні малолітніх дітей не має, з середньою спеціальною освітою, не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженої вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 27.06.2025 р. за ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2024 року за № 0002470,

про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 27 червня 2025 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено їй основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Із застосуванням положень ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання, якщо протягом 2 років іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки. Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок). Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 10.12.2024, залишено в силі з урахуванням ухвали суду від 12.03.2025 про часткове скасування арешту майна, до повного відшкодування шкоди потерпілій.

07 липня 2025 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 , подане в її інтересах адвокатом ОСОБА_5 , в якому просить скасувати арешт, накладений в рамках кримінального провадження №0002470 від 07.12.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на автомобіль «Mercedes-Benz ML320», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 27 червня 2025 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено їй основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Із застосуванням положень ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання, якщо протягом 2 років іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки. Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок). Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 10.12.2024, залишено в силі з урахуванням ухвали суду від 12.03.2025 про часткове скасування арешту майна, до повного відшкодування шкоди потерпілій.

08.07.2025 року засуджена передала ОСОБА_6 (чоловікові потерпілої) в присутності представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., присуджені вказаним вироком.

Тому засуджена просить скасувати вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Засуджена та її захисник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, 18.07.2025 року адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просить розглянути заяву (клопотання) без участі засудженої та захисника та задовольнити її.

Потерпіла, представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, 18.07.2025 адвокат ОСОБА_7 подав заяву про розгляд клопотання без їх участі, проти скасування арешту не заперечують, повідомляють, що моральна шкода відшкодована в повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду заяви (клопотання) повідомлені належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

При цьому суд враховує, що відповідно до змісту ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, вивчивши подану заяву (клопотання) та матеріали вказаного кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 27 червня 2025 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено їй основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Із застосуванням положень ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання, якщо протягом 2 років іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки. Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок). Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 10.12.2024, залишено в силі з урахуванням ухвали суду від 12.03.2025 про часткове скасування арешту майна, до повного відшкодування шкоди потерпілій.

Судом також встановлено, що Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2024 року був накладений арешт на майно, а саме автомобіль «Mercedes-Benz ML320», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) з позбавленням його власника права користування, розпорядження та володіння майном.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2025 року арешт, накладений в рамках розслідування кримінального провадження № 0002470 від 07.12.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на автомобіль «Mercedes-Benz ML320», реєстраційний номер НОМЕР_3 , скасовано в частині користування вказаним автомобілем, передавши його на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_3 .

Згідно з даними розписки, складеної ОСОБА_6 08.07.2025 року в присутності представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 отримав від засудженої грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., присуджені вказаним вироком.

Відповідно до ч.3ст.41Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі «Раймондо проти Італії» ( «Raimondo v. Italy», рішення 24.01.1994 р.) заявник скаржився на контроль за використанням власності у зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Як передбачено ч.1ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3ст. 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи наведене, а також те, що транспортний засіб, належний засудженій, не підлягає конфіскації чи спеціальній конфіскації, та з урахуванням того, що засуджена добровільно передала потерпілій всі присуджені суми відшкодувань шкоди, завданої злочином, суд вважає, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження та цивільного позову слід скасувати, оскільки застосування такого заходу безпідставно обмежує реалізацію конституційних прав засудженим як власником певного майна.

На підставі викладеного, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 3 ст. 41 Конституції України, керуючись ст. 98, 100, 170, 174, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений в рамках кримінального провадження №0002470 від 07.12.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на автомобіль «Mercedes-Benz ML320», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її постановлення.

Суддя: ОСОБА_1