ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (inabsentia), кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0004771 від 22.12.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в рф, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального провапорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадженя: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади рф та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил рф як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту рф на території України в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи генерального штабу збройних сил російської федерації, на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника гш зс рф перед академією військових наук рф з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту російської федерації, що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 06 квітня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «про підтримку акту про державну самостійність донецької народної республіки», за результатами якого 07.04.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «донецька народна республіка».

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «днр» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «днр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Донецької області так званої «днр», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації, а також інші невстановлені представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Наприкінці травня військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації рф, здійснили тимчасову окупацію території Донецької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

До участі у військовій агресії російської федерації проти України керівництвом окупаційної адміністрації рф задіяно створені на тимчасово окуповані території Донецької області не передбачені законом збройні формування.

З метою створення окупаційної адміністрації в Донецькій області, за вказівки невстановлених представників рф, у районних центрах та містах на території Донецької області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, створюються не передбачені законодавством України так звані «державні адміністрації». З метою надання вигляду законності діяльності вказаним структурним підрозділам, керівниками «днр» прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України, зокрема:

- так званою Конституцією «днр» від 14.05.2014, у ст. 54 якої вказано, що адміністративно-територіальними одиницями «днр» є райони та міста республіканського значення;

- так званою Постановою «ради міністрів днр» «про введення державних адміністрацій на звільнених територіях Донецької народної республіки» № 32-6 від 08.09.2014, у якій зазначається, що голови «державних адміністрацій» в адміністративно-територіальних одиницях призначаються розпорядженням голови ради міністрів «днр»;

- так званим указом «голови днр «Про прийняття тимчасового (типового) положення про місцеві адміністрації донецької народної республіки» № 13 від 19.01.2015, відповідно до якого, з метою «нормального функціонування та життєдіяльності підприємств та організацій, розташованих на звільненій території», тобто території, яка перебуває під контролем учасників терористичної організації «днр».

Представниками російської федерації на тимчасово окупованій території Донецької області створено підпорядковану, керовану та фінансовану російською федерацією окупаційну адміністрацію, в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України.

При цьому, представники підконтрольних російській федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів, є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу російської федерації.

12.06.2022 указом т.зв. «главы днр» № 285 «об администрации города Красный Лиман» на тимчасово окупованій території м. Лиман Донецької області створена не передбачена законодавством України т.зв. «местная администрация днр администрация города Красный Лиман», яка розташована за адресою: Донецька область Краматорський район, м. Лиман, вул. Незалежності, буд. 46, та на яку незаконно покладено здійснення функції властивих міській раді України.

10.01.2015 на тимчасово окупованій території Донецької області на підставі так званого «постановления совета министров днр № 1-38 от 10.01.2015 «о создании государственного унитарного предприятия «донецкая железная дорога»» (із подальшими змінами відповідно до так званого «постановления совета министров днр № 1-23 от 12.06.2016»), виданого так званим «главой днр» і «председателем совета министров днр» створено так зване «государственное предприятие донецкой народной республики «донецкая железная дорога». Вказане підприємство здійснює свою діяльність та функціонує у складі так званого «министерства транспорта днр», що створене на підставі так званого «постановления совета министров днр № 40-8 от 22.10.2014» (із подальшими змінами).

14.05.2022 так званим «постановлением об урегулировании некоторых вопросов железнодорожной отрасли на территориях донецкой народной республики, ранее временно находившихся под контролем Украины» №58 за підписом т.зв. «голови державного комітету оборони днр» за «гуп днр «донецкая железная дорога»» встановлено монополію у сфері надання послуг із транспортування вантажів та пасажирів територією «донецької народної республіки». Вказаною постановою на захоплених територіях Донецької області весь майновий комплекс АТ «Укрзалізниця», у тому числі станція Лиман, передавалась «гуп днр «донецкая железная дорога»».

Таким чином, після окупації м. Лиман Донецької області весь комплекс споруд та устаткування структурного підрозділу «Лиманська дистанція електропостачання» в регіональній філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», розташованих на території м. Лиман Краматорського району: Донецької області, був захоплений окупаційною адміністрацією «гуп днр «донецкая железная дорога»». На базі захопленого майнового комплексу «гуп днр «донецкая железная дорога»», було розпочато формування структурного підрозділу «краснолиманская дистанция электроснабжения структурного подразделения «дирекция инфраструктуры»» у м. Лиман Донецької області.

Усвідомлюючи вказані вище обставини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 07 липня 2022 року по жовтень 2022 року, перебуваючи в м. Лиман Донецької області, більш точне місце не встановлено, керуючись злочинним умислом, з особистих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, здійсняв умисні дії з надання допомоги представникам окупаційної адміністрації держави-агресора у реалізації їх рішень та дій на території окупованого міста Лиман Донецької області, в тому числі із відновлення та забезпечення належного функціонування об`єкту залізничної інфраструктури, а також з підготовки шляхом інвентаризації матеріальних ресурсів і активів вказаного об`єкту до передачі незаконно створеним органам влади донецької народної республіки.

Так, з метою завдання шкоди Україні, шляхом: реалізації рішень та дій окупаційної адміністрації держави-агресора, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам окупаційній адміністрації держави-агресора, в порушення вимог ст.65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ОСОБА_5 маючи значний стаж роботи на посадах від електромонтера і до начальника ремонтно-ревізійної дільниці в структурному підрозділі «Лиманська дистанція електропостачання» в регіональній філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», залишився на території м. Лиман, шляхом власноручного написання заяви про прийом на роботу та відповідно до наказу так званого «генерального директора Государственно унитарное предприятие днр «донецкая железная дорога»» «№147/Н-лс від 07.07.2022», був призначений на посаду «исполняющего обязанности начальника дистанции краснолиманской дистанции электроснабжения структурного подразделения «дирекция инфраструктуры»» у незаконно створеному окупаційною адміністрацією підприємстві «государственно унитарное предприятие днр «донецкая железная дорога» на період часу з 07.07.2022 по 06.01.2023.

У подальшому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи на посаді «исполняющего обязанности начальника дистанции краснолиманской дистанции электроснабжения структурного подразделения «дирекция инфраструктуры»» у незаконно створеному окупаційною адміністрацією підприємстві «государственно унитарное предприятие днр «донецкая железная дорога», розробив та підписав документ під назвою «приказ» від 07.07.2022 №1 «о распределении обязанностей между начальником дистанции, главным инженером и заместителями начальника», відповідно до якого, серед основних обов`язків «исполняющего обязанности начальника» було:

- здійснення керівництва всіх видів діяльності дистанції електропостачання у відповідності до законодавства днр;

- забезпечення виконання затверджених планів виробничо-господарської і фінансової діяльності дистанції з встановленими кількісними і якісними показниками, а також підвищення рівня економічних показників дистанції;

- організація планування виробничо-господарської і фінансової діяльності дистанції;

- вжиття заходів по забезпеченню дистанції кадрами, виконання працівниками і службовцями виробничої і трудової дисципліни, перевіряє виконання поставлених завдань;

-розгляд стану діяльності по забезпеченню виконання наказів і розпоряджень дороги;

- проведення комплексних технічних ревізій підрозділів дистанції.

- проведеннявиїздів з оглядами обладнання електропостачання, контактної мережі, з перевіркою виконання обов`язків безпосередніми виконавцями і керівниками підрозділів дистанції;

- виконання інших обов`язків, зазначених в наказі.

Після чого, будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, з метою реалізації рішень та дій окупаційної адміністрації держави-агресора щодо забезпечення залізничного сполучення з раніше окупованими територіями Донецької та Луганської областей для здійснення вантажних та пасажирських перевезень, ОСОБА_5 знаходячись за місцем роботи за адресою: Донецька обл., Краматорський район, м. Лиман, вул. Привокзальна, 33а, щоденно проводив наради з працівниками «краснолиманской дистанции электроснабжения структурного подразделения «дирекция инфраструктуры»», в ході яких доводив завдання, пов`язані із реалізацією рішень та дій окупаційної адміністрації держави- агресора, пов`язаної з відновленням функціонування об`єкту залізничної інфраструктури, а саме: відновлення адміністративних будівель, відновлення ліній залізничних електромереж, відновлення залізничних електропідстанцій, розбирання завалів та звільнення під`їзних шляхи до станції «Лиман», прибрати контактний провід-габарит прибрати опори з шляхів для звільнення під`їзду з напрямку тимчасово окупованого м. Куп`янськ Харківської області. Про виконання поставлених перед працівниками завдань ОСОБА_5 звітував окупаційній адміністрації агресора.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи «исполняющим обязанности начальника дистанции краснолиманской дистанции электроснабжения структурного подразделения «дирекция инфраструктуры»», продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на допомогуокупаційній адміністрації держави-агресора, вчинене громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації рішень та дій окупаційної адміністрації держави-агресора, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам окупаційній адміністрації держави-агресора,усвідомлюючи злочинність своїх дій, на виконання нікчемних «нормативно-розпорядчих документів» так званої «днр», бажаючи заподіяти шкоду Україні, шляхом зниження її економічного потенціалу через відчуження об`єктів державної власності , ОСОБА_5 організував проведення інвентаризації майна структурного підрозділу «лиманська дистанція електропостачання» в регіональній філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» шляхом виготовлення та підписання документа під назвою «приказ о проведении внеплановой инвентазизации оборотных активов структурного подразделения «краснолиманская дистанция электроснабжения», відповідно до якого, до складу комісії включив працівників підпорядкованого об`єкту залізничної інфраструктури.

Так, ОСОБА_5 надавав вказівку підлеглим працівникам провести інвентаризацію майнаструктурного підрозділу «Лиманська дистанція електропостачання» в регіональній філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» шляхом складання первинних актів технічного огляду, до яких вносили нерухомі об`єкти, устаткування, обладнання, спеціальну техніку, транспортні засоби, що знаходяться на території м. Лиман Донецької області, з метою подальшої передачі майна у власність незаконно створеному окупаційною адміністрацією органу «фонду державного майна донецької народної республіки».

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 виразилися в умисних діях, спрямованих на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинене громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації рішень та дій окупаційної адміністрації держави-агресора, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченої зазначив, що подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_5 , а кваліфікація кримінального правопорушення є вірною для того, щоб довести винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом. Відтак, прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та призначити йому остаточне покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління і місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) ОСОБА_5 , який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженні жодним доказом, дослідженим судом.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку російської федерації частини території України (у т.ч. м. Лиман, Донецької області), яка розпочалася із збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку російської федерації частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час судового розгляду, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, повністю підтверджується такими доказами:

- згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які допитані в порядку передбаченому ч. 11 ст. 615 КПК України за допомогою відеофіксації, які під час допиту пояснили, що на початку червня 2022 року ОСОБА_5 був призначений начальником дистанції електоропостання на "железной дороге донбаса" днр;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.05.2023 за участю свідка ОСОБА_8 , який впізнав ОСОБА_5 ,як особу, що обіймала посаду "и.о. начальника Краснолиманской дирекции энергоснабжения гуп днр "донецкая железная дорога";

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.05.2023 за участю свідка ОСОБА_9 , який впізнав ОСОБА_5 , як особу, що обіймала посаду "и.о. начальника краснолиманской дирекции энергоснабжения гуп днр "донецкая железная дорога";

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.05.2023 за участю свідка ОСОБА_11 , який впізнав ОСОБА_5 , як особу, що обіймала посаду "и.о. начальника краснолиманской дирекции энергоснабжения гуп днр "донецкая железная дорога";

- протоколом огляду речових доказів від 30.07.2023 року, згідно якого були оглянуті документи та флеш-накопичувач, які були добровільно надані ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду речових доказів від 15.08.2023 року, згідно якого оглянуто Документ "план проведения "дня охраны труда" 24 августа по энергодиспетчерской"; документ "заявление"; документ "перечень структурных едениц, которые входят в состав структурного подраазделения "краснолиманская дистанция электроснабжения" гуп днр "донецкая железная дорога"; документ "перечень железнодорожных обьектов выявленных натерриториях ранее временно находившихся под контролем Украины"; документ "список инвалидов краснолиманской дистанции электроснабжения по состоянию на 01.08.2022"; документ "исх №4/эч1 от 27.06.2022", щодо направлення працівників на фільтрацію; документ "Приказ №1 от 07.07.2022г. "о распределении обязаностей между начальником дистанции, главным инженером и заместителями начальника"; документ "приказ №4 от 01.08.2022 г."о проведении внеплановой инвентаризации оборотных активов структурного подразделения "краснолиманская дистанция электроснабжения", документ "паспорт населенного пункта по состоянию на 01.08.2022 города красный лиман"; документ "приказ №1/ДН-в-т от 03.08.2022 г. "о предоставлении отпуска без сохранения заработной платы";

- протоколом огляду від 10.11.2023 року з диском до нього, згідно якого інтернет сайту "донецкая народная республика официальный сайт";

- протоколом огляду від 24.12.2023 року з диком до нього, згідно якого оглянуто інтернет-сайт "денис пушилин официальный сайт, российская федереция, глава донецкой народной республики";

- ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004771 від 22.12.2023 року відносно ОСОБА_5 ;

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №340 від 05.09.2023, підписи від імені ОСОБА_5 у наступних документах:

- документ "план проведения "дня охраны труда" 24 августа по энергодиспетчерской"; документ "заявление"; документ "перечень структурных едениц, которые входят в состав структурного подразделения "краснолиманская дистанция электроснабжения" гуп днр "донецкая железная дорога"; документ "перечень железнодорожных обьектов выявленных натерриториях ранее временно находившихся под контролем Украины"; документ "список инвалидов краснолиманской дистанции электроснабжения по состоянию на 01.08.2022"; документ "исх №4/эч1 от 27.06.2022", щодо направлення працівників на фільтрацію; документ "приказ №1 от 07.07.2022г. "о распределении обязаностей между начальником дистанции, главным инженером и заместителями начальника"; документ "приказ №4 от 01.08.2022 г."о проведении внеплановой инвентаризации оборотных активов структурного подразделения "краснолиманская дистанция электроснабжения", документ "паспорт населенного пункта по состоянию на 01.08.2022 города красный лиман"; документ "приказ №1/ДН-в-т от 03.08.2022 г. "о предоставлении отпуска без сохранения заработной платы", який виготовлений на аркуші формату А4 та розірваний частини виконані ОСОБА_5 .

Дослідивши і перевіривши в ході судового розгляду протоколи допиту свідків, хід і результати допиту яких фіксувалися за допомогою технічних засобів відеофіксації, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 615 КПК України, які є процесуальними джерелами доказів, суд дійшов висновку, що такі можуть бути використані як докази, є конкретними та узгоджуються із сукупністю інших доказів, які судом покладено у вирок.

В судових дебатах захисник-адвокат ОСОБА_7 зазначив, що доказів які підтверджували винуватість ОСОБА_5 стороною обвинувачення надано не було, всі зібрані матеріали кримінального провадження є недопустимими доказами.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_5 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

На думку суду, коли сторона вимагає визнати певні докази недопустимими посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і це не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона, крім іншого, має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення, і скористалася можливостями, наданими їй іншою стороною та/або судом.

Приписами ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінованийзлочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Суд, дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, оцінивши кожний доказ за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 і констатує, що ОСОБА_5 своїми умисними і протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто умисні дії, спрямовані на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинене громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації рішень та дій окупаційної адміністрації держави-агресора, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненного ОСОБА_5 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину, особу обвинуваченого, раніше не судимого, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. ст.297-1,323,369-371,374,376,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління і місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги строком на п`ятнадцять років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління і місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази документи, флеш носій чорного кольору, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави кошти за проведення експертного дослідження у розмірі 4301,64 гривень.

Копію вироку, яка підлягає врученню обвинуваченому, вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1