У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2843/25

провадження № 1-кп/0285/631/25

05 вересня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Звягель в режимі відеоконференції копотання прокурора у кримінальному провадженні № 285/2843/25 0000891) по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 189 КК України

установив:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , цілодобового домашнього арешту ОСОБА_9 , оскільки строк дії запобіжних заходів спливає, розгляд кримінального провадження не розпочався та продовжують існувати ризики, враховані при обранні їм запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заперечили проти продовження строків тримання під вартою, просять змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_6 заперечили проти цілодобового домашнього арешту, просять змінити на домашній арешт у нічний час.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд приймає до уваги те, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд приймає до уваги те, що обвинувачений вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини, в провадженні суду перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні аналогічного особливо тяжкого кримінального правопорушення, застосований запобіжний захід не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни виду запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Метою продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшилися, і, враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження ОСОБА_9 строку застосованого запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. ОСОБА_9 може переховуватися від суду; незаконного впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Суд враховує суть, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, специфіку та обставини вчинення злочину, вчиненого з погрозою застосування насильства. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає наявними підстави для продовження раніше застосованого до ОСОБА_9 запобіжного заходу, який з урахуванням наявних ризиків, які не зменшились є необхідним для запобігання наявним ризикам та забезпечення дієвості кримінального провадження.

Суду не надано доказів наявності у обвинувачених хвороб, які унеможливлюють тримання їх під вартою.

Твердження захисту про безпідставність продовження строку тримання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків, а також посилання на заміну запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає необґрунтованими. Стороною захисту не надано суду належних доказів, які б давали підстави для заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Підстав змінити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження - не має. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни його на більш м`який.

Суд звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинувачених не змінилися з часу попереднього продовження строку дії запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.

З огляду на наведене клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, із врахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, суд не визначає розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 369, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 03 листопада 2025 року включно.

Продовжити строк застосування до обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати вказане житло цілодобово, без дозволу суду, або у випадках невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану, строком до 03 листопада 2025 включно.

Продовжити строк дії покладених на ОСОБА_9 обов`язків до 03 листопада 2025, а саме:

- утримуватись від спілкування зі свідками, іншими обвинуваченими та потерпілими у кримінальному провадженні;

- з`являтися за кожним викликом суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 покласти на Звягельський РВП ГУНП України в Житомирській області.

Ухвала, в частині продовження дії запобіжного заходу у віді тримання під вартою може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий: