УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000144 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 23.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України діють організовані групи осіб, які використовуючи орендовані офісні приміщення за допомогою ряду веб-ресурсів, комп`ютерної інженерії та з використанням електронно-обчислювальних машин, здійснюють комплексні дії спрямовані на заволодіння грошовими коштами громадян та їх подальшої легалізації за допомогою роботи офісних компаній.

Крім того встановлено, що вДніпропетровській області, діє масштабна мережа шахрайських колл-центрів, розташованих в офісних приміщеннях бізнес-центрів, в яких одночасно працюють сотні операторів, які щодня телефонують громадянам України, країн Європи та Азії. При здійсненні дзвінків громадянам, працівники колл-центрів представляючись працівниками банківських установ або державних структур, отримують від громадян персональні дані та інформацію щодо їх особистих рахунків, в тому числі шляхом відправлення фішингових посилань. Надалі, за допомогою отриманої інформації, злочинці, використовуючи електронні кабінети клієнтів системи онлайн-банкінгу різних банківських установ, здійснюють перерахування грошових коштів громадян на заздалегідь підготовлені рахунки осіб.

Зазначена злочинна діяльність чітко ієрархована та скоординована, працівники колл-центрів ознайомлені з методами і формами роботи правоохоронних органів та, забезпечуючи функціонування кожного окремого об`єкту, безперервно здійснюють заходи конспірації та контр спостереження за прилеглою територією, при появі працівників правоохоронних органів, або підозрілих осіб використовують заздалегідь визначені та відпрацьовані алгоритми виходу та знищення/виносу речових доказів.

Так, в період з 15.08.2025 до 16.08.2025 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було дійсно підтверджено впровадження незаконної діяльності шахрайського кол-центру, облаштовані робочі місця для здійснення шахрайських правопорушень, наявність спітчів, чорнових записів, способу виманення грошових коштів, банківських реквізитів тощо. Крім того, було виявлено та вилучено:

30 системнихблоків

35 моніторів,

30 столів тимчасово вилучено

38 стільців тимчасово вилучено

Мишки, клавіатури, навушники, накопичувачі

Постановою прокурора від 17.08.2025 вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, у зв`язку з чим прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Прокурор у судове засідання не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, згідно зі змісту якої вбачається, що на даний час не встановлено фактичного власника та користувача приміщення, у зв`язку із чим, він просив провести розгляд клопотання без участі представника власника майна. Крім того, прокурор ОСОБА_3 просив розглянути за його відсутності подане ним клопотання та задовольнити його.

Отже, так як на даний час встановити місцезнаходження власників/користувачів вилученого майна та їх контакти не надалось за можливе, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду клопотання у їх відсутність.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000144 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 36, поверх 1 поверх може знаходитись офіс колл-центру, в якому облаштовані робочі місця для здійснення шахрайських правопорушень, наявність спітчів, чорнових записів, способу виманення грошових коштів, банківських реквізитів тощо.

Задля отримання необхідної інформації для слідства та забезпечення збереження речових доказів, а також відпрацювання осіб ймовірно причетних до вищезазначених протиправних дій, в період з 15.08.2025 до 16.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно, перелік якого викладений у клопотанні прокурора.

Враховуючи те, що на даний час не встановлено власників майна, потрібен час для огляду майна та встановлення того чи дійсно майно може містити у собі інформацію, яка має доказовий характер у зазначеному кримінальному провадженні, а тому воно має суттєве значення для подальшого розслідування кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою дослідження вилученого майна та перевірки обставин, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власників майна, про які йдеться в клопотанні, та якого такі особи зазнають внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке виявлено та тимчасово вилучено у період з 15.08.2025 до 16.08.2025 в ході обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на 30 столів та 38 стільців.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1