Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1159/2025 Справа № 641/5402/25
УХВАЛА
30 липня 2025 року м.Харків
Слобідський районний суд міста Харкова у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 06.07.2025,
В обґрунтування викладених у скарзі вимог скаржниця зазначає, що нею 06.07.2025 електронною поштою подана до ГУНП в Харківській області заява про вчинення кримінальних провопорушень, що містять ознаки злочинів, передбачених ст.358 КК України та ст.191 КК України, а також щодо можливих інших порушень з боку АТ «Укрсиббанк» та Пенсійного фонду України (далі ПФ України).
Зазначена заява була передана до прокуратури Харківської області, а звідти скерована до ГУНП в Харківській області. 19.07.2025 заступник начальника слідчого управління ГУНП передала заяву до ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області разом із супровідними листами з прокуратури Харківської області та Офісу Президента України для реєстрації відомостей в ЄРДР згідно з вимогами ст.214 КПК України.
Оскільки станом на дату подання скарги (28.07.2025) відомості в ЄРДР не внесені та скаржниці не надана відповідь, ОСОБА_3 звернулася до суду з даною скаргою.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, надала пояснення, що АТ «Укрсиббанк» (банк) та Пенсійний фонд України привласнили («вивели») кошти, а саме: кошти на рахунку в АТ «Укрсиббанк», які належали її чоловікові та які вона успадкувала, а також суму пенсії чоловіка, яку перерахував ПФ України на рахунок чоловіка в АТ «Укрсиббанк». Банк не виплачує зазначені кошти ОСОБА_3 (як спадкоємиці) та не надає інформацію щодо рахунків чоловіка, посилаючись на банківську таємницю. Крім того, скаржниця вважає, що банк неправомірно списував комісію з коштів, які надходили на її рахунок в АТ «Укрсиббанк», в тому числі з коштів допомоги від ООН.
Щодо дій з боку ПФ України скаржниця пояснила, що ПФ України неправомірно перерахував пенсію її чоловіка на його рахунок в АТ «Укрсиббанк», а не на рахунок ОСОБА_3 , оскільки на дату такого перерахування саме скаржниця була спадкоємницею цих коштів (при цьому допомогу на поховання в той же день ПФ України перерахував саме на рахунок скаржниці). Крім того, ПФ України видав на ім`я скаржниці дві довідки щодо розміру нарахованої пенсії за відповідний період, дані яких відрізняються, тобто містять різні суми за однаковий період.
Скаржниця вважає, що дії, про які зазначено у заяві про кримінальне правопорушення від 06.07.2025, містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 та ст. 358 КК України.
Слідчі (уповноважені особи) ВП №2 ХРУП №1 НП в Харківській області в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду скарги повідомлялись у встановленому законом порядку. Причину не явки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з такого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником. За ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Відомостями, що підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України і, в тому числі має бути зазначений короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Оскільки із наведеного випливає, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальні правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальні правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак саме кримінально-караного діяння.
Із наданої заяви про можливе вчинення кримінальних правопорушень та службових зловживань а також з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що скаржник звернулася із заявою про вчинення кримінальних правопорушень з боку АТ «Укрсиббанк» та Пенсійного фонду України за підстав: - списання АТ «Укрсиббанк» комісії за розрахунково-касове обслуговування, в розмірі 1% від суми коштів, що надходили на банківський рахунок скаржниці, зокрема з цільовим призначенням від ООН; не здійснення АТ «Укрсиббанк» перерахування коштів ОСОБА_3 як спадкоємиці, які належали її померлому чоловіку; перерахування органом ПФ України коштів померлого пенсіонера на його рахунок, а не рахунок спадкоємця, та видача довідок про нарахування пенсії, які включають періоди, що частково співпадають, але містять різні суми нарахувань.
Скаржник вважає, що дії, про які зазначено у заяві про кримінальне правопорушення від 06.07.2025, містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.191, 358 КК України. А крім того, в заяві скаржниця посилалася на норми статтей 384, 357, 396 КК України.
Твердження скаржниці про вчинення вказаних кримінальних правопорушень ґрунтується виключно на суб`єктивному висновку щодо неправомірності дій з боку АТ «Укрсиббанк» та ПФ України та власному баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність, оскільки нею не зазначено відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 КК України та ст.358 КК України.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Положення вказаної норми КПК України дійсно носять імперативний характер. Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 статті 11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але, у той же час, достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).
Якщо обставини, викладені у повідомленні про кримінальне правопорушення не містять достатньої інформації, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу їх абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність.
Як вбачається зі скарги та наданих суду пояснень, фактично заявниця покликається на те, що банк здійснював списання комісій за розрахунково - касове обслуговування, а також застосовував внутрішні процедури щодо збереження банківської таємниці.
Частина 1 ст. 191 КК України передбачає відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні. Однак, до поданої правоохоронному органу заяви від 06.07.2025 не надано будь-яких доказів, які б підтверджували викладені у даній заяві факти, зокрема, щодо привласнення чи розтрату чужого майна. Натомість, між банком та скаржницею виникли цивільно-правові відносини щодо розрахунково-касового обслуговування її як клієнта банку, а також щодо права на отримання грошових коштів на рахунку спадкодавця та дотримання при цьому процедур щодо збереження банківської таємниці.
Крім того, скаржниця підтвердила, що зверталася до АТ «Укрсиббанк» та Національного банку України (як регулятора) з відповідними запитами, та Національний банк України у відповіді скаржниці підтвердив правомірність дій АТ «Укрсиббанк» щодо списання комісій.
Частина 1 ст. 358 КК України передбачає відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією…, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
Скаржниця вказує, що не отримувала кошти, зазначені в довідках ПФ України про нараховані суми пенсій за відповідний період, проте вказане не підтверджує, зокрема, факт підроблення офіційного документа, який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою. Натомість між органом пенсійного фонду та скаржницею, як спадкоємцем померлого пенсіонера, виникли цивільно-правові відносини щодо наявності підстав виплати пенсії спадкоємцям.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність поліції, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 25, 214, 303 - 307, 376 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з заявою від 06.07.2025 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено об 15:00 год 31.07.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1