Справа №№ 148/1543/24
В И Р О К

Іменем України

16 вересня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000414 від 16.05.2024 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворовське, Тульчинського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, одружений, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, військовослужбовець, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286-1 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним висновком, підтриманим державним обвинуваченим, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. п. 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, ст. 3 Конституції України, солдат ОСОБА_6 , проходячи військову службу на посаді радіотелефоніста відділення управління мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, близько 05 години 25 хвилин 16 травня 2024 року, водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Skoda Super В», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою сполученням с. Маяки - м. Тульчин у напрямку м. Тульчин, з врахуванням дорожніх умов не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив виїзд за межі проїзної частини з подальшим перекиданням транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 07.06.2024 № 41 ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження в вигляді: сполучної травми тіла: садна в області лівої щоки, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, закритої травми грудної клітки: крововиливів в м`які тканини грудної клітки зліва та справа, переломів 2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер по біля хребетній лінії та 2,3,4,5,6,7 ребер по середньо-ключичній лінії зліва; 4,5,6,7,8 ребер справа по лопаточній лінії з проникненням кісткових фрагментів 2,3,4,5 ребер в ліву плевральну порожнину та 4,5 ребер в праву плевральну порожнину з

ушкодженням меж реберних артерій справа та пристінкової плеври по лопаточній лінії справа та зліва та крововиливів під пристінковою плеврою на місці вище вказаних переломів ребер, крововиливів в ліву плевральну порожнину (2000 мл темної, рідкої крові), в праву плевральну порожнину (1500 мл темної, рідкої крові), розриву та крововиливу по задній поверхні нижнього краю лівої легені, забою обох легень; закритої травми грудного відділу хребта: крововиливу в м`язи по задній поверхні грудної клітки, закритого багато уламкового перелому восьмого грудного хребця з повним розривом міжхребцьових зв`язок між сьомим та восьмим грудними хребцями та повним розривом спинного мозку, гострої крововтрати. Дана сполучна травма тіла має ознаки прижиттєвого утворення, виникла від дії тупого твердого предмета (предметів) та могли виникнути при ударі об виступаючі частини салону автомобіля, можливо, 16.05.2024р. під час дорожньо-транспортної пригоди. Вище вказана сполучна травма тіла має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_12 наступила внаслідок вище зазначеної сполучної травми тіла, яка стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

При судово-хімічній експертизі крові трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в концентрації в крові 0,9%. Така концентрація етилового спирту в крові при житті, могла б відповідати легкому алкогольному сп`янінню.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.9 (а), 12,1 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_12 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , органом досудового розслідування кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 286-1 ч.3 КК України не визнав. Суду пояснив, що він проходить службу в ЗСУ, за мобілізацією. В травні 2024, він перебував у відпустці. 15.05.2024, вони в сімейному крузі, а також з рідними, святкували день народження в кафе «Мамина вишня», в м. Тульчині, де він вживав спиртні напої. Разом з ними також була його рідна сестра ОСОБА_12 з чоловіком ОСОБА_10 , з яким він проходив службу, і який також перебував у відпустці. Після закінчення святкування, вони поїхали на його автомобілі Шкода до його сестри, він був за кермом, де також вживали спиртне. Після чого відвезли додому знайому, і після цього вирішили поїхати в с. Суворовське до знайомого ОСОБА_9 , щоб домовитись з ним про ремонт автомобіля. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він керував автомобілем. Разом з ним поїхали його сестра ОСОБА_12 з чоловіком ОСОБА_10 . По приїзду в с. Суворовське до ОСОБА_9 , останній перебував в гостях, по сусідству у Лісового, і їх також запросили за стіл. Там, він також вживав спиртне, та розмовляв з ОСОБА_9 з приводу ремонту автомобіля. Також спиртне вживав і ОСОБА_10 . Чи вживала спиртне ОСОБА_12 , він не бачив. Пам`ятає лише що вона вживала спиртне в кафе. Через якийсь проміжок часу, вони вирішили їхати додому, скільки було годин, він не знає. На той час він вже перебував в сильному алкогольному сп`янінні, від вжитого спиртного. Скільки саме він вжив спиртного також не пам`ятає. До нього підійшла його сестра ОСОБА_12 , і сказала, що так як вони з ОСОБА_10 (її чоловіком) сильно п`яні, то за кермом автомобіля поїде вона. Вони вийшли на вулицю, підійшли до автомобіля, і він сів за кермо та завів автомобіль. Як після цього він пересів на пасажирське сидіння, він не пам`ятає. Далі він епізодично пам`ятає, що вони рухались належним йому автомобілем «Шкода». За кермом автомобіля перебувала його сестра ОСОБА_12 , він сидів на передньому пасажирському сидінні, а чоловік сестри ОСОБА_10 на задньому. В автомобілі він спав, так як перебував в нетверезому стані. В якийсь момент він почув, як ОСОБА_12 говорила: «Козел, куди ти їдеш». Після цього, він прийшов до свідомості, і побачив перед собою лобове скло, яке було розбите. В якій позі і де він знаходився він не пам`ятає, так як не міг зрозуміти. В цей час він почув хрип ОСОБА_12 , вони якби були з нею разом в незрозумілих позах, але в якому саме місці салону автомобіля, він не пам`ятає. В подальшому, він намагався розбити рукою скло в дверцятах автомобіля зі сторони водія, а також лобове скло, щоб вилізти із автомобіля. Якимось чином,

але як саме не пам`ятає, він розбив скло кулаками, і вони разом із ОСОБА_10 витягнули ОСОБА_12 з салону автомобіля, але кудою саме також не пам`ятає. ОСОБА_10 вже був на вулиці, а він в салоні автомобіля, і таким чином їм вдалось витягнути її з автомобіля. Як він сам виліз з автомобіля, і кудою саме, він також не пам`ятає. Внаслідок намагання розбите скло руками, його руки були в крові та подряпинах. Перебуваючи вже на вулиці, він намагався зробити штучний масаж серця, а також штучне дихання ОСОБА_12 .

Перед ДТП, він пам`ятає, що вони десь на дорозі зупинялись, і він виходив з автомобіля разом з ОСОБА_10 в туалет. При цьому, він тримався за пасажирські дверцята. Після цього він сів на пасажирське сидіння спереду, а ОСОБА_10 на заднє пасажирське сидіння. Про те, що вони їздили в с. Комаргород, він не пам`ятає.

Коли вони були вже на вулиці, неподалік місця ДТП, він бачив сірий бус, який поїхав з місця. Потім появилась якась жінка. Через деякий час з`явилась карета швидкої допомоги, а також поліцейські. Коли медики надавали допомогу сестрі, хтось із поліцейських його запитував, що сталось. Він відповів, що це він вбив сестру. Коли його доставили до лікарні, він повідомив поліцейським, що за кермом автомобіля була його сестра ОСОБА_12 . Поліцейському він сказав, що він був за кермом, так як на той час вважав, що він керував транспортним засобом, тому, що не повністю усвідомлював, що відбулось, і не пам`ятав обставин. Але коли він намагався відтворити картину і згадати події, то згадав, що за кермом перебувала його сестра ОСОБА_12 .

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 є її сином, а загинувша ОСОБА_12 була її донькою. Вона підтвердила обставини щодо святкування дня народження в кафе. Після цього всі роз`їхались. Про ДТП вона дізналась, близько 08:00 год. 16.05.2024, і зразу же зателефонувала зятеві ОСОБА_10 , який їй повідомив, що ОСОБА_13 загинула. Хто був за кермом автомобіля, він їй на той час не повідомляв. Згодом вона дізналась, що за кермом перебувала її донька. Вона переконана, що коли її син ОСОБА_6 перебував в сильному алкогольному сп`янінні, донька не дозволила б йому сісти за кермо. ОСОБА_12 працювала водієм на ПрАТ «Зернопродукт», возила людей, мала достатній водійський стаж. До обвинуваченого ОСОБА_6 претензій ні матеріального, ні морального характеру, вона немає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , суду пояснила, що вона працює офіціантом в кафе «Мамина вишня» м. Тульчина. 15.05.2024 було замовлення, люди святкували день народження. На столі в них були спиртні напої. Хто, що вживав за столом, вона не знає. Наступного дня хтось повідомив, що з тих людей, хто святкував, хтось розбився на автомобілі. Про обставини ДТП, їй нічого невідомо. Також невідомо, чи на святкуванні вони були автомобілем, і хто був за кермом.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 15.05.2024, в кафе «Мамина вишня» м. Тульчина, він разом з дружиною ОСОБА_12 , святкували його день народження. Там, серед гостей, були присутні брат дружини ОСОБА_6 . За столом вони вживали спиртні напої, в тому числі він, його дружина, а також ОСОБА_6 . Після завершення святкування, він разом з дружиною та разом з ОСОБА_6 , на його автомобілі, поїхали до нього додому, де також вживали спиртне. Після цього, вони завезли знайому додому в м. Тульчині, а потім втрьох, він, дружина та ОСОБА_6 , який був за кермом, на його автомобілі Шкода поїхали в с. Суворовське до знайомого ОСОБА_9 , так як ОСОБА_6 хотів з ним домовитись щодо ремонту його автомобіля. По приїзду, в с. Суворовське, до ОСОБА_9 , їх запросили за стіл до його сусіда Лісового, де вони також вживали спиртне. Вже вночі, точного часу він не пам`ятає, вони поїхали додому. За кермо автомобіля сіла його дружина ОСОБА_12 , ОСОБА_6 сів на пасажирське сидіння справа, а він на заднє пасажирське сидіння. Він і ОСОБА_6 перебували в сильному алкогольному сп`янінні, тому за кермо сіла його дружина. Коли вони виїхали від ОСОБА_9 , то він заснув. Прокинувся він, коли автомобіль зупинився десь на дорозі, але де саме, він не знає. Вони з ОСОБА_6 сходили в туалет, і після цього ОСОБА_6 знову сів на переднє пасажирське сидіння, а він на заднє, і знову заснув. Прокинувся він вже в автомобілі, коли автомобіль знаходився на правому боці, перевернутий. Він в цей час так і перебував ззаду

на сидінні. Прийшовши до свідомості, він крикнув, хто живий. На це відізвався ОСОБА_6 . Де в цей час розміщались ОСОБА_6 і його дружина, він не зрозумів, так як все перемішалось, і вони обоє були біля правої передньої дверцяти, на тій стороні, де лежав автомобіль. Хто як, і де знаходився, він не міг зрозуміти. В цей час, ОСОБА_6 почав рукою вибивати скло зі сторони водійської дверцяти. Він також почув хрип дружини, ОСОБА_6 сказав, що в неї є пульс. Тоді він переліз, із заднього сидіння наперед, і почав ногами вибивати лобове скло. Частково, відігнувши лобове скло, він виліз зовні, а ОСОБА_6 в цей час намагався просунути дружину через отвір зовні. Тоді він взяв дружину за руки, і витягував з автомобіля, а ОСОБА_6 , в цей час допомагав з середини автомобіля. Коли вони витягнули його дружину з автомобіля, потім виліз ОСОБА_6 , і вони положили її біля автомобіля, та намагались надати допомогу, робивши штучне дихання. Пам`ятає, що неподалік автомобіля, він бачив якогось чоловіка, який викликав швидку допомогу. Через деякий час приїхала швидка допомога та працівники поліції. Що він повідомляв працівникам поліції, він не пам`ятає, так як на той час він думав лише щоб спасти життя дружини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , суду пояснив, що близько 24 год., можливо на початку першої години ночі, з 15.05.2024 на 16.05.2024, до нього на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_12 , і повідомила, що вона приїде до нього в с. Суворовське разом з чоловіком та братом ОСОБА_6 . Коли вони приїхали, то ОСОБА_6 був за кермом автомобіля Шкода. Вони запросили їх до столу, по сусідству в домогосподарстві Лісового. На протязі, близько півтора години, можливо і більше, вони сиділи за столом, вживали спиртне. Також він розмовляв із ОСОБА_6 з приводу ремонту його автомобіля. ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , приїхали вже випивші, і за столом також вживали горілку. ОСОБА_12 спиртного не вживала. Після цього, вони вийшли і зібрались їхати додому. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_12 сказала, що вона поїде за кермом, і сіла в автомобіль. ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 сів ззаду. Він пам`ятає, що коли ОСОБА_12 сідала за кермо автомобіля, то піддвинула сидіння ближче до керма, налаштувавши його під себе. Після цього вони поїхали. Близько 03:00 год., ОСОБА_12 зателефонувала до нього, і сказала, що вони приїхали в с. Комаргород, до батюшки. Також, повідомила, що її чоловік ОСОБА_10 спить в автомобілі, а ОСОБА_6 пішов розбудити батюшку. Також сказала, що згодом ще передзвонить, однак більше не телефонувала. Вже вдень, він дізнався про ДТП, і що загинула ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в с. Мазурівка, Тульчинського району. Вранці, на світанку, 16.05.2024, їй зателефонувала сусідка, і сказала, що щось бахнуло. Вона вийшла на дорогу, і побачила перевернуте авто. Вона зателефонувала на швидку і повідомила про аварію. Підійшовши ближче, вона побачила, сірий бус, який потім поїхав. Біля автомобіля лежала жінка, і один із чоловіків сидів над нею і кричав. Інший, пішов десь до будинків. Потім повернувся і також кричав, що він винен, що навіщо дав її кермо. Потім приїхали швидка допомога і працівники поліції.

На підтвердження своєї позиції, стороною обвинувачення були надані суду наступні письмові докази, які дослідженні в судовому засіданні:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 16.05.2024, план-схемою та таблицею до нього, який розпочато о 09:45 год. та закінчено о 11:30 год. Під час проведеного огляду, слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 було оглянуто місце події. Де встановлено розташування автомобіля по відношенню до проїзної частини дороги, блокування всіх дверей в автомобілі. Виявлено та вилучено: виріз обивки салону автомобіля, зі слідами РБК із лівої передньої частини стійки автомобіля; змив РБК із поверхні керма автомобіля; сліди одорологічного походження із водійського сидіння; сліди одорологічного походження із підголовника водійського сидіння; змив з ручки коробки передач автомобіля; змив РБК із лівої передньої стійки автомобіля; ключ із замка запалення автомобіля. Також оглянуто та зафіксовано місце розташування трупа ОСОБА_12 (т.1 а.с. 78-99);

- постанову слідчого відділу РЗСТ СВ ГУНП у Вінницькій області від 16.05.2024 про визнання речовими доказами: автомобіль «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 ; водійське посвідчення НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 ; виріз обшивки із внутрішньої

сторони лівої частини стійки салону автомобіля; ключ із замка запалення автомобіля; змив з ручки коробки передач автомобіля; змив РБК із лівої передньої частини стійки автомобіля; змив РБК із поверхні керма автомобіля; слід одорологічного походження із водійського сидіння; слід одорологічного походження із підголовника водійського сидіння, а також ухвалу слідчого судді від 21.05.2024 про накладення арешту на вищевказане майно. (т.1 а.с. 102-105).

- висновок № 41 від 07.06.2024 судово-медичного експерта Немирівського міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_15 , відповідно до підсумків якого, при експертизі трупа гр. ОСОБА_12 виявлено ушкодження у вигляді: сполучної травми тіла: садна в області лівої щоки, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, закритої травми грудної клітки: крововиливів в м`які тканини грудної клітки зліва та справа, переломів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер по біля хребетній лінії та 2, 3, 4, 5, 6, 7 ребер по середньо-ключичній лінії зліва; 4, 5, 6, 7, 8 ребер справа по лопаточній лінії з проникненням кісткових фрагментів 2, 3, 4, 5 ребер в ліву плевральну порожнину та 4, 5 ребер в праву плевральну порожнину з ушкодженням меж реберних артерій справа та пристінкової плеври по лопаточній лінії справа та зліва та крововиливів під пристінковою плеврою на місці вищевказаних переломів ребер, крововиливів в ліву плевральну порожнину (2000 мл темної, рідкої крові), в праву плевральну порожнину (1500 мл темної, рідкої крові), розриву та крововиливу по задній поверхні нижнього краю лівої легені, забою обох легень; закритої травми грудного відділу хребта, крововиливу в м`язи по задній поверхні грудної клітки, закритого багато уламкового перелому восьмого грудного хребця з повним розривом міжхребцьових зв`язок між сьомим та восьмим грудними хребцями та повним розривом спинного мозку, гострої крововтрати.

Дана сполучна травма тіла має ознаки прижиттєвого утворення, виникла від дії тупого твердого предмета (предметів) та могли виникнути при ударі об виступаючі частини салону автомобіля, можливо, 16.05.2024 під час дорожньо-транспортної пригоди.

Вищевказана сполучна травма тіла має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

Смерть гр. ОСОБА_12 наступила внаслідок сполучної травми тіла: закритої травми грудної клітки: крововиливів в м`які тканини грудної клітки зліва та справа, переломів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер по біля хребетній лінії та 2, 3, 4, 5, 6, 7 ребер по середньо-ключичній лінії зліва; 4, 5, 6, 7, 8 ребер справа по лопаточній лінії з проникненням кісткових фрагментів 2, 3, 4, 5 ребер в ліву плевральну порожнину та 4, 5 ребер в праву плевральну порожнину з ушкодженням меж реберних артерій справа та пристінкової плеври по лопаточній лінії справа та зліва та крововиливів під пристінковою плеврою на місці вищевказаних переломів ребер, крововиливів в ліву плевральну порожнину (2000 мл темної, рідкої крові), в праву плевральну порожнину (1500 мл темної, рідкої крові), розриву та крововиливу по задній поверхні нижнього краю лівої легені, забою обох легень; закритої травми грудного відділу хребта, крововиливу в м`язи по задній поверхні грудної клітки, закритого багато уламкового перелому восьмого грудного хребця з повним розривом міжхребцьових зв`язок між сьомим та восьмим грудними хребцями та повним розривом спинного мозку, що ускладнилось гострою крововтратою.

Дана травма стоїть у причинному зв`язку зі смертю.

Висловитись, на якому місці в автомобілі перебувала гр. ОСОБА_12 під час дорожньо-транспортної пригоди, не представляється можливим.

При судово-хімічній експертизі крові трупа гр. ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в концентрації в крові 0,9 %. Така концентрація етилового спирту в крові при житті, могла б відповідати легкому алкогольному сп`янінню. (т.1. а.с. 106-108);

Будучи допитаним в судовому засіданні, судово-медичний експерт ОСОБА_15 , суду пояснив, що наданий ним висновок судово-медичної експертизи № 41 від 07.06.2024 він повністю підтримує. Разом з тим, вважає, що сполучна травма тіла ОСОБА_12 , могла виникнути як внаслідок удару об виступаючі частини салону автомобіля, так і внаслідок здавлювання грудної клітини і спереді і ззаду, або ж внаслідок комбінованої дії удару і

здавлювання. Однак, у своєму висновку він цього не вказував, а зазначив лише про виникнення травми тіла внаслідок удару. Пояснюючи суду можливий механізм утворення такої травми внаслідок здавлювання, експерт вказав, що такого механізму, він не описував у своєму висновку, однак вже на даному етапі, він вважає, що такий механізм утворення тілесних ушкоджень є більш вірогідним. Також вказав, що для надання відповіді на питання, на якому місці автомобіля перебувала гр. ОСОБА_12 під час дорожньо-транспортної пригоди, не представляється можливим, так як для цього необхідно проводити комісійну або ж комплексну експертизи.

- висновок № 374 від 17.06.2024, судово-медичного експерта відділення судово-медичної криміналістики відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ ОСОБА_16 , відповідно до якого при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження:

Множинні лінійні садна на лівій бічній поверхні шиї; садно на шкірі задньої поверхні лівого плеча у верхній третині; садно на шкірі спини ліворуч в проекції 3-го-4-го грудних хребців; множинні паралельні лінійні садна на шкірі тильної поверхні правої кисті; садно на шкірі тильної поверхні проксимальної фаланги 1-го пальця правої кисті; множинні дрібні округлої форми садна та тильній поверхні правої кисті.

Дані садна виникли від динамічної (удар) дії тупого твердого предмету (предметів) або від співударяння з таким (такими) як при прямому (перпендикулярному), так і дотичному (тангенціальному) векторі дії сили.

Синець на шкірі передньої поверхні грудей ліворуч з переходом на верхню третину передньої поверхні лівого плеча темно-фіолетового кольору; синець на передній поверхні лівого ліктьового згину; синець на шкірі верхньої третини передньої поверхні правої гомілки.

Дані синці виникли від динамічної (удар) дії тупого твердого предмету (предметів) або від співударяння з таким (такими) при прямому (перпендикулярному) векторі дії сили.

Усі вищеописані тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_6 , згідно п. 2.3.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Морфологічні особливості саден (характеристика їх поверхонь, стан шкіри навколо саден) та синців (колір) виявлених у ОСОБА_6 вказує на давність їх утворення в межах двох діб до обстеження, тобто відповідають часу скоєння вказаної ДТП 16.05.2024. (т. 1 а.с. 109-110);

Будучи допитаним в судовому засіданні, судово-медичний експерт ОСОБА_16 , суду пояснив, що наданий ним висновок судово-медичної експертизи № 374 від 17.06.2024 він повністю підтримує. Разом з тим, зазначив, що ним не надано відповідь на питання, яке було в постанові слідчого про призначення експертизи, щодо можливого місця знаходження ОСОБА_6 в салоні автомобіля на момент ДТП, так як вказане питання має вирішуватись комісійною експертизою.

- висновок експерта № 1535 від 17.05.2024, відповідно до якого при судово-медичній експертизі крові гр. ОСОБА_6 , 1981 р.н., методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 1,2 %0. Наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. (т.1 а.с. 11-112);

- протокол огляду предметів та перегляду відеозапису від 17.05.2024, проведеного слідчим відділу РЗСТ СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 в м. Вінниця, з 15:40 до 16:20 год., та фототаблицею до нього, з додатком флеш носія з відеозаписом. Відповідно до вказаного протоколу об`єктом огляду являється флеш носій «SanDisk» «16 GB», серійний номер 9531XV47218Y, на якому збережено файл з відеозаписом з боді-камери працівника поліції на місці дорожньо-транспортної пригоди 16.05.2024 на автодорозі Р-08 Вапнярка Тульчин неподалік с. Мазурівка, Тульчинського району Вінницької області, внаслідок якої загинула ОСОБА_12 . Відповідно до протоколу зазначено, що о 05:54:21 працівник поліції запитав у ОСОБА_6 «Чи він перебував за кермом автомобіля?», на що ОСОБА_6 повідомив, що саме він був за кермом автомобіля, після цього повідомив свої анкетні дані та при цьому повторював, що він її вбив.

06:01:40 працівник поліції запитав у ОСОБА_17 його анкетні дані, він їх повідомив, далі повідомив анкетні дані дружини.

06:02:50 працівник поліції запитав у ОСОБА_18 «Чи за кермом автомобіля перебував ОСОБА_19 », на що він відповів «Да», далі повідомив, що він спав.

В подальшому жінка, працівник швидкої медичної допомоги запитала у ОСОБА_18 «Де він сидів?», він відповів, що ззаду.

Далі працівник поліції запитав «Чи дружина сиділа також ззаду?» ОСОБА_20 відповів, що спереду на пасажирському сидінні.

Далі в ході відеозапису фіксувалась обстановка на місці скоєння ДТП при цьому працівники ШМД констатували смерть ОСОБА_12 .

Додаток до протоколу огляду предметів, відеозапис на флеш-носієві, був досліджений в судовому засіданні. (т.1 а.с. 113-118);

- постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів провадження від 17.05.2024, відповідно до якої флеш носій «SanDisk» «16 GB», серійний номер 9531XV47218Y, на якому збережений файл з назвою export-32jdy, з відеозаписом, визнано речовим доказом. (т. 1 а.с. 119-120);

- висновок експерта № СЕ-19/102-24/9685-ІТ від 30.05.2024, відповідно до якого, на момент експертного огляду рульове керування, робоча гальмівна система, ходова частина автомобіля Skoda Superb (номерний знак НОМЕР_2 ) знаходиться у працездатному стані.

У деталях та вузлах рульового керування, робочої гальмівної системи, ходової частини автомобіля Skoda Superb (номерний знак НОМЕР_2 ) на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах рульового керування, робочої гальмівної системи, ходової частини автомобіля Skoda Superb (номерний знак НОМЕР_2 ) наявних несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: «Якщо дані технічні несправності наявні, то чи є вони наслідком конструктивних недоліків системи або порушення правил експлуатації транспортним засобом?» втрачає технічний зміст і не досліджувались. (т.1 а.с. 122-126);

- висновок експерта № СЕ-19/102-24/10166-ІТ від 28.05.2024, відповідно до якого у даній дорожній ситуації водій автомобіля Skoda Superb номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху.

В діях водія автомобіля Skoda Superb номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. (т.1 а.с. 128-130);

- висновок експерта № СЕ-19/102-24/10163-БД від 13.06.2024, відповідно до якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановленні генетичні ознаки із зразків крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1), генетичні ознаки із зразків крові ОСОБА_12 (об`єкт № 2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта).

На поверхнях: змиву РБК із лівої передньої частини стійки, автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 4), змиву РБК із поверхні керма, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 4), виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами.

На поверхні змиву із ручки коробки передач , автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 3), виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхнях змиву РБК із лівої передньої частини стійки, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2

(об`єкт № 4), змиву РБК із поверхні керма, автомобіля «SkodaS uperb» державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 5) та генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву із ручки коробки передач, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 3), які наведені в таблицях результатів дослідження (таблиці 1.1, 2.1, що додаються до висновку експерта).

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву із ручки коробки передач, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 3) є змішаними, належать більше, ніж одній особі та придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. При цьому встановлено, що ДНК-профіль особи, генетичні ознаки якої домінують в суміші генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву із ручки коробки передач, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 3), збігається з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_12 (об`єкт № 2).

Походження вищевказаного сліду за домінуючим ДНК-профілем від ОСОБА_12 виключається.

Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхнях змиву РБК із лівої передньої частини стійки, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 4), змиву РБК із поверхні керма, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 5), збігаються між собою і з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та не збігаються із генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_12 (об`єкт № 2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразках крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та в об`єктах №№ 4, 5 складає 7,1928 х 10-37. Сукупність встановлених ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 з 1,39028 ундецильйонів (1,39028 х 1036) осіб.

Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_12 виключається.

Згідно ч.3 ст. 102 КПК України, між ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та ОСОБА_12 (об`єкт № 2) є біологічна спорідненість. (т.1 а.с. 132-153);

Будучи допитаним в судовому засіданні, судовий експерт сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_21 , суду пояснила, що наданий нею висновок експерта № СЕ-19/102-24/10163-БД від 13.06.2024 вона повністю підтримує. За наслідками проведення експертизи, нею було встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 є біологічна спорідненість. Як встановлено нею під час експертизи, на змивах із ручки коробки передач автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , були виявлені генетичні ознаки клітин з ядрами, які є змішаними, належать більше, ніж одній особі та придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем і збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_12 . Тобто, за домінуючим профілем, враховуючи більшу кількість генетичних ознак ОСОБА_6 , було надано такий висновок. Однак, у вказаних змивах було виявлено і генетичні ознаки, які належать більше ніж одній особі, але кому саме вони можуть належати, вона не змогла встановити, так як згідно методики проведення вказаної експертизи, нею встановлено лише домінуючі ознаки. На запитання, чи можуть вказані генетичні ознаки належати конкретній особі чоловічої чи жіночої статті, чи можуть вони належати ОСОБА_12 , враховуючи надані до експертизи додатки № 1 та № 2 Таблиці 1.1 та 2.1, в яких встановленні генетичні ознаки із зразків крові ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , експерт зазначила, що встановити та надати висновок із вказаних питань, вона не може, так як нею встановлено лише генетичні ознаки за домінуючим профілем. Разом з тим, це не виключає наявність генетичних ознак у вказаних змивах і іншим особам.

- висновок експерта № СЕ-19/102-24/10162-БД від 24.06.2024, відповідно до якого на поверхні ключа із замка запалення, автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 1), виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено.

На поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону

автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкти №№ 2, 3, 4, 5) виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні ключа із замка запалення автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 1), генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкти №№ 2, 3, 4, 5), які наведені в таблицях результатів дослідження (таблиці 1.1, 3.1, що додаються до висновку експерта).

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні ключа із замка запалення автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 1) та генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 5) є змішаними, належать більше, ніж двом особам та придатні для подальшої генетичної ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем.

Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкти № 2, 3, 4), збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД), та не збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_12 (об`єкт № 2 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразках крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД) та в об`єктах №№ 2, 3, 4 складає 7,1928 х 10-37. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 з 1,39028 ундецильйонів (1,39028 х 1036) осіб.

Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_12 виключається.

Генетичні ознаки, що домінують в сумішах генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених на поверхні ключа із замка запалення автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 1) та слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 5) збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД), та не збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_12 (об`єкт № 2 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД).

Походження генетичних ознак, що домінують в сумішах генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених на поверхні ключа із замка запалення автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 1) та слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 (об`єкт № 5) від ОСОБА_12 виключаються.

Згідно ч.3 ст. 102 КПК України встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 є біологічна спорідненість. (т.1 а.с. 155-173);

Будучи допитаним в судовому засіданні, головний судовий експерт сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_22 , суду пояснив, що наданий ним висновок експерта № СЕ-19/102-24/10162-БД від 24.06.2024 він повністю підтримує. За наслідками проведення експертизи, ним було встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 є біологічна спорідненість. Як встановлено ним під час експертизи, на поверхні ключа із замка запалення автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 та слідів крові людини та клітин з

ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 , були виявлені генетичні ознаки клітин з ядрами, які є змішаними, належать більше, ніж двом особам та придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем і збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_12 . Тобто, за домінуючим профілем, враховуючи більшу кількість генетичних ознак ОСОБА_6 , було надано такий висновок. Однак, у вказаних об`єктах було виявлено і генетичні ознаки, які належать більше ніж двом особам, але кому саме вони можуть належати, він не може встановити, так як згідно методики проведення вказаної експертизи, ним встановлено лише домінуючі ознаки. На запитання, чи можуть вказані генетичні ознаки належати конкретній особі чоловічої чи жіночої статті, чи можуть вони належати ОСОБА_12 , враховуючи надані до експертизи додатки № 1, № 2 та № 3, Таблиці 1.1, 2.1 та 3.1, в яких встановленні генетичні ознаки із зразків крові ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , експерт зазначив, що встановити та надати висновок із вказаних питань, він не може, так як ним встановлено лише генетичні ознаки за домінуючим профілем. Разом з тим, це не виключає наявність генетичних ознак у вказаних змивах і іншим особам. На запитання про те, чи свідчить наявність домінуючих ознак ДНК-профіля на досліджуваних об`єктах, що саме ОСОБА_6 останній контактував із ключем із замка запалення, експерт відповів, що ні. Контакт міг відбуватись, як до ДТП, так і на багато раніше, але на вказаному ключі наявна більша кількість генетичного матеріалу, за яким і визначено домінуючі ознаки.

- рапорт слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_23 адресований начальнику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, без дати, відповідно до якого слідчий долучив до рапорту відео на флеш носію, з цифрової нагрудної відеокамери MotorolaVideoBadge VB-400, серійний номер 797741, яке він проводив 16.05.2024, під час спілкування з учасниками події, і гр. ОСОБА_6 повідомив йому, що саме він перебував за кермом автомобіля марки Шкода Супер Б, д.н.з НОМЕР_2 . (т.1 а.с. 224);

- витяг з ЄРДР від 26.06.2024, відповідно до якого 16.05.2024, внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ст. 286-1 ч.3 КК України. (т.1 а.с. 225);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.05.2024, відповідно до якого в приміщенні СУ ГУНП у Вінницькій області, слідчим о 16:00 год., за участю адвоката ОСОБА_24 , було складено протокол про затримання ОСОБА_6 16.05.2024 о 13 год. 10 хв. В додатку до протоколу від 16.05.2024, ОСОБА_6 висловив зауваження, в яких зазначив, що 16.05.2024, о 05:05 год., за кермо автомобіля «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_2 сіла його сестра ОСОБА_12 , яка перебувала за кермом, до самого моменту ДТП. 16.05.2024, за кермом автомобіля «Skoda Superb», він взагалі не перебував, після 03:00 год. (т.1 а.с. 40);

- чек алкотесту «Драгер», з нерозбірливою датою та часом, у гр. ОСОБА_6 встановлено алкогольне сп`яніння 1,51%0. (т.1 а.с. 41).

Також в ході судового розгляду, за клопотанням сторін, судом було призначено комісійну судово-медичну експертизу. Відповідно до висновку експерта № 124-к від 20.01.2025, комісійної судово-медичної експертизи, зазначено, що на підставі матеріалів судової справи № 148/1543/24 Тульчинського районного суду Вінницької області «по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286-1 ч.3 КК України», судово-медична експертна комісія, у відповідності до поставлених питань, дійшла до наступних висновків:

Під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , 1986 р.н. встановлено: садна в області лівої щоки, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, крововилив в м`які тканини грудної клітки зліва та справа, перелом ребер зліва з 2 по 10 по при хребтовій лінії та з 2 по 7 по середньо-ключичній лінії і правих з 4 по 8 по лопатковій точній лінії, зліва з 2 по 5 по лопатковій лінії з ушкодженням пристінкової плеври з проникненням кісткових фрагментів в плевральну порожнину і правих 4 і 5 лопатковій лінії з ушкодженням пристінкової плеври та міжхребетних

артерій, крововиливи вліву плевральну порожнину (2000 мл) і в праву плевральну порожнину (1500 мл), розрив та крововилив по задній поверхні нижнього краю лівої легені, забій обох легень, крововилив в м`язи по задній поверхні грудної клітки, закритий багато уламковий перелом восьмого грудного хребця з повним розривом між хребцевих зв`язок між сьомим та восьмим грудними хребцями та повним розривом спинного мозку.

Згідно судово-медичної експертизи на ім`я ОСОБА_6 , 1981 р.н. у нього виявлено наступні тілесні ушкодження: множинні лінійні садна на лівій бічній поверхні шиї, садно на шкірі задньої поверхні лівого плеча у верхній третині, садно шкірі спини ліворуч в проекції 3-го-4-го грудних хребців, множинні паралельні лінійні садна на шкірі тильної поверхні правої кисті, садно на шкірі тильної поверхні проксимальної фаланги 1-го пальця правої кисті, множинні дрібні округлої форми садна на тильній поверхні правої кисті.

Виявленні тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_12 і на тілі ОСОБА_6 виникли під час дорожньо-транспортної події 16.05.2024 р. від дії тупих предметів за механізмом удар. Індивідуальних ознак предметів чи їх частин на тілесних ушкодженнях не відобразилося.

Провівши аналіз тілесних ушкоджень, виявлених при первинних судово-медичних експертизах трупа ОСОБА_12 та при експертизі ОСОБА_6 , експертна комісія доходить підсумку, що даних, згідно яких можна було б встановити, хто з них знаходився на сидінні водія, а хто на місці пасажира переднього сидіння, не виявлено. (т.2 а.с. 89-94).

Будучи допитаним в судовому засіданні, судово-медичний експерт доповідач по комісійній експертизі ОСОБА_25 , суду пояснив, що наданий комісійний висновок судово-медичної експертизи № 124-к від 20.01.2025 він повністю підтримує. До вказаних висновків комісія експертів прийшла одноголосно. Також вказав, що частина тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , у вигляді перелому ребер, могла утворитись і внаслідок надання медичної допомоги і здійснення реанімаційних заходів, але це є лише припущення. Тілесні ушкодження у ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , за механізмом їх утворення, утворились внаслідок удару. Комісія не вбачала ознак утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 внаслідок здавлювання. Встановити, хто із осіб, ОСОБА_6 чи ОСОБА_12 були за кермом неможливо. Крім того, вважають, що тілесні ушкодження, які утворились у ОСОБА_12 ззаду, могли утворитись внаслідок переміщення по салону автомобіля в результаті ДТП.

Також, додатково стороною обвинувачення суду надані наступні докази:

- постанова про отримання зразків для проведення експертиз від «16.05.2023» винесена слідчим відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 , в якій описуються події ДТП, яке мало місце 16.05.2024, відповідно до якої слідчий постановив відібрати зразки крові у ОСОБА_6 , для проведення судової токсикологічної експертизи, та доручити виконання постанови слідчому СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_26 (т.3 а.с. 3-4);

- Протокол отримання зразків для проведення дослідження від 16.05.2024 без додатків, складений слідчим СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_26 , відповідно до якого останній із застосуванням технічних засобів фіксації: цифрової нагрудної бодікамери «Motorola» № 797741, при допомозі медичного працівника відібрав 20 мл венозної крові у гр. ОСОБА_6 (т.3 а.с. 5);

- постанова старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_27 від 16.05.2024 про призначення судово-токсикологічної експертизи. (т.3 а.с. 6);

- постанова слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 від «20.05.2023» про отримання зразків для проведення експертизи, відповідно до якої слідчий постановив відібрати зразки крові ОСОБА_6 , які знаходяться на зберіганні у токсикологічному відділенні Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз, для подальшого проведення судових експертиз. (т.3 а.с. 8-9);

- протокол відібрання зразків крові для експертизи від 20.05.2024, відповідно до якого слідчий відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 , на підставі постанови слідчого ОСОБА_14 , в присутності понятих (відомості відсутні), за участю спеціаліста судово-медичного експерта (лікаря) (відомості відсутні), а також учасників ОСОБА_28 ,

якій повідомленні відповідно до ч.3 ст. 66 КПК України обов`язки щодо нерозголошення відомостей досудового розслідування, відібрав на марлевий тампон зразки крові ОСОБА_6 , який в подальшому поміщено до паперового конверту та належним чином опечатано. (т.3 а.с. 10);

- постанова слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 від «21.05.2023» про отримання зразків для проведення експертизи, відповідно до якої слідчий постановив відібрати зразки крові від трупа ОСОБА_12 , які знаходяться на зберіганні у токсикологічному відділенні Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз, для подальшого проведення судових експертиз. (т.3 а.с. 11-12);

- протокол відібрання зразків крові для експертизи від 21.05.2024, відповідно до якого слідчий відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 , на підставі постанови слідчого ОСОБА_14 , за участю спеціаліста судово-медичного експерта (лікаря) ОСОБА_28 , якій повідомленні відповідно до ч.3 ст. 66 КПК України обов`язки щодо нерозголошення відомостей досудового розслідування, відібрав на марлевий тампон зразки крові трупа ОСОБА_12 , який в подальшому поміщено до паперового конверту та належним чином опечатано. (т.3 а.с. 13);

- супровідний лист та постанова слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 від 22.05.2024 про призначення судово-біологічної експертизи, відповідно до якої в розпорядження експертів було надано в тому числі і паперові конверти із зразками крові ОСОБА_6 та від трупа ОСОБА_12 (т.3 а.с. 14-17);

- постанова про створення групи слідчих від 16.05.2024 (т.3 а.с. 18-19).

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, установлення обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також з питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено процесуальні рішення, документи та інші матеріали, що подані стороною обвинувачення.

З врахуванням вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, в межах висунутого органами досудового розслідування обвинувачення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 337 ч.1 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до вимог ст. 62 ч.2 Конституції України, загальних засад кримінального провадження, а саме ст. 17 ч.2 КПК України, задекларовано та гарантується державою, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу, на реалізацію зазначених вище засад кримінального провадження, ст. 92 ч.1 КПК України визначено, що обов`язок доказування винуватості особи у скоєнні злочину покладається на слідчого та прокурора.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що законом зобов`язано виключно сторону обвинувачення довести провину особи у вчиненні злочину, який їй інкримінують.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За приписами ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед яких:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання наявності вини, в інкримінованому обвинуваченому ОСОБА_6 злочині передбаченому ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого, суд враховує наступне.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння

Суб`єктом даного кримінального правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом у стані сп`яніння.

За ознаками суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 3 ст. 286-1 КК України, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що перебуває у стані сп`яніння та керує транспортним засобом, що є порушенням правил безпеки дорожнього руху, і бажає або свідомо допускає настання таких наслідків.

Таким чином, з врахуванням позиції сторони захисту та самого обвинуваченого, який заперечує факт керування транспортним засобом, в першу чергу доказуванню в даному кримінальному провадженні підлягає саме факт керування ОСОБА_6 транспортним засобом внаслідок чого настали відповідні наслідки.

Оцінюючи представленні в судове засідання та дослідженні судом докази, як покази обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідженні письмові докази, суд зазначає наступне.

В своїх показах обвинувачений ОСОБА_6 , заперечує факт керування належним йому автомобілем «Skoda Super В», державний номерний знак НОМЕР_2 , 16.05.2024, о 05:25 год., рухаючись автодорогою сполученням с. Маяки - м. Тульчин у напрямку м. Тульчин, так як перебував у сильному алкогольному сп`янінні та вказує, що у вказаний час, автомобілем керувала його сестра ОСОБА_12 . Він в цей час перебував на передньому пасажирському сидіння.

Вказані покази в певній мірі підтверджує і свідок ОСОБА_10 , який був чоловіком загиблої ОСОБА_12 . Так, в своїх показах останній зазначає, що вночі, 16.05.2024, точного часу він не пам`ятає, вони перебували в гостях в с. Суворовське Тульчинського району, і збирались їхати додому. За кермо автомобіля, який належить ОСОБА_6 , сіла його дружина ОСОБА_12 рідна сестра ОСОБА_6 . ОСОБА_6 сів на пасажирське сидіння справа, а він на заднє пасажирське сидіння. Він і ОСОБА_6 перебували в сильному алкогольному сп`янінні, тому за кермо сіла його дружина. Коли вони виїхали від ОСОБА_9 , то він заснув. Прокинувся він, коли автомобіль зупинився десь на дорозі, але де саме, він не знає. Вони з ОСОБА_6 сходили в туалет, і після цього ОСОБА_6 знову сів на переднє пасажирське сидіння, а він на заднє, і знову заснув. Прокинувся він вже в автомобілі, коли автомобіль знаходився на правому боці, перевернутий.

Свідок ОСОБА_9 , суду пояснив, що 16.05.2024, вночі, до нього приїхали ОСОБА_6 , який був за кермом автомобіля Шкода, разом із сестрою ОСОБА_12 та її чоловіком ОСОБА_10 . На протязі, близько півтора години, можливо і більше, вони сиділи за столом, вживали спиртне. Після цього, вони вийшли і зібрались їхати додому. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_12 сказала, що вона поїде за кермом, і сіла в автомобіль. ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 сів ззаду. Він пам`ятає, що коли ОСОБА_12 сідала за кермо автомобіля, то піддвинула сидіння ближче до керма, налаштувавши його під себе. Після цього вони поїхали. Близько 03:00 год., ОСОБА_12 зателефонувала до нього, і сказала, що вони приїхали в с. Комаргород, до батюшки. Також, повідомила, що її чоловік ОСОБА_10 спить в автомобілі, а ОСОБА_6 пішов розбудити батюшку.

Таким чином, із вказаних показів, як самого обвинуваченого, так і свідків, зокрема ОСОБА_10 , який також був безпосереднім учасником ДТП, органом досудового розслідування беззаперечно не встановлено, хто керував транспортним засобом в момент ДТП, ОСОБА_6 чи ОСОБА_12 .

Інші допитані в судовому засіданні свідки, вказали, що така інформація їм невідома.

Частиною 4 статті 95 КПК України, визначено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у

порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

З огляду на викладене, судом, із показів обвинуваченого та свідків, безпосередньо не встановлено факту керування ОСОБА_6 транспортним засобом, внаслідок чого сталося ДТП.

Оцінюючи висновок № 41 від 07.06.2024 судово-медичного експерта Немирівського міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_15 , судом враховано, що відповідно даного висновку експертом встановлено наявність тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_12 , їх локалізацію, характер та ступінь тяжкості, механізм утворення, а також причино-наслідковий зв`язок між даними тілесними ушкодженнями та смертю. Разом з тим, експертом вказано про неможливість висловитись, на якому місці в автомобілі перебувала гр. ОСОБА_12 під час дорожньо-транспортної пригоди. Також експертом при судово-хімічній експертизі крові трупа гр. ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в концентрації в крові 0,9 %0. Така концентрація етилового спирту в крові при житті, могла б відповідати легкому алкогольному сп`янінню. (т.1. а.с. 106-108). Під час допиту в судовому засіданні, експерт підтвердив неможливість надання висновку по питанню перебування ОСОБА_12 в салоні автомобіля чи на місці водія, чи на місці пасажира.

Згідно висновку № 374 від 17.06.2024, судово-медичного експерта відділення судово-медичної криміналістики відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ ОСОБА_16 , встановлено наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 , їх локалізацію, характер та ступінь тяжкості, механізм утворення. (т. 1 а.с. 109-110). Однак експертом не дано відповідь на питання про те, на якому місці водія чи пасажира міг перебувати ОСОБА_6 під час ДТП, враховуючи наявні тілесні ушкодження на його тілі та механізм утворення. В судовому засіданні експертом зазначено, що відповідь на вказане питання може бути надано при проведенні комісійної судово-медичної експертизи.

Оцінюючи висновок комісійної судово-медичної експертизи № 124-к від 20.01.2025, комісією експертів підтверджено наявність тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_12 , їх локалізацію, характер та ступінь тяжкості, механізм утворення, а також причино-наслідковий зв`язок між даними тілесними ушкодженнями та смертю, які були встановленні висновком експерта № 41 від 07.06.2024, а також наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 , їх локалізацію, характер та ступінь тяжкості, механізм утворення, які були встановленні висновком експерта № 374 від 17.06.2024.

Комісією встановлено, що виявленні тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_12 і на тілі ОСОБА_6 виникли під час дорожньо-транспортної події 16.05.2024 р. від дії тупих предметів за механізмом удар. Індивідуальних ознак предметів чи їх частин на тілесних ушкодженнях не відобразилося.

Однак, комісією експертів також зазначено, що даних, згідно яких можна було б встановити, хто з них знаходився на сидінні водія, а хто на місці пасажира переднього сидіння, не виявлено. (т.2 а.с. 89-94). Такі обставини не встановленні під час допиту експерта-доповідача в судовому засіданні.

Таким чином, суд зазначає, що а ні висновками судово-медичних експертиз, а ні висновком комісійної судово-медичної експертизи не встановлено, хто міг перебувати за кермом автомобіля, в момент ДТП ОСОБА_6 чи ОСОБА_12 .

Надаючи оцінку висновку експерта № СЕ-19/102-24/10163-БД від 13.06.2024, відповідно до якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановленні генетичні ознаки із зразків крові ОСОБА_6 та генетичні ознаки із зразків крові ОСОБА_12 , експертом встановлено на поверхнях: змиву РБК із лівої передньої частини стійки, автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 , змиву РБК із поверхні керма, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами.

На поверхні змиву із ручки коробки передач, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні

ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхнях змиву РБК із лівої передньої частини стійки, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , змиву РБК із поверхні керма, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 та генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву із ручки коробки передач, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , які наведені в таблицях результатів дослідження (таблиці 1.1, 2.1, що додаються до висновку експерта).

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву із ручки коробки передач, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 є змішаними, належать більше, ніж одній особі та придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. При цьому встановлено, що ДНК-профіль особи, генетичні ознаки якої домінують в суміші генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву із ручки коробки передач, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , збігається з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_12 .

Походження вищевказаного сліду за домінуючим ДНК-профілем від ОСОБА_12 виключається.

Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхнях змиву РБК із лівої передньої частини стійки, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , змиву РБК із поверхні керма, автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , збігаються між собою і з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_6 та не збігаються із генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_12 .

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразках крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та в об`єктах №№ 4, 5 складає 7,1928 х 10-37. Сукупність встановлених ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 з 1,39028 ундецильйонів (1,39028 х 1036) осіб.

Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_12 виключається.

Згідно ч.3 ст. 102 КПК України, між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 є біологічна спорідненість. (т.1 а.с. 132-153).

Оцінюючи висновок експерта № СЕ-19/102-24/10162-БД від 24.06.2024, відповідно до якого на поверхні ключа із замка запалення, автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 , виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено.

На поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні ключа із замка запалення автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 , генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 , які наведені в таблицях результатів дослідження (таблиці 1.1, 3.1, що додаються до висновку експерта).

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні ключа із замка запалення автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 та генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 є змішаними, належать більше, ніж двом особам та придатні для подальшої генетичної ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем.

Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД), та не збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_12 (об`єкт № 2 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразках крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД) та в об`єктах №№ 2, 3, 4 складає 7,1928 х 10-37. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 з 1,39028 ундецильйонів (1,39028 х 1036) осіб.

Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_12 виключається.

Генетичні ознаки, що домінують в сумішах генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених на поверхні ключа із замка запалення автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 та слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД), та не збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_12 (об`єкт № 2 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД).

Походження генетичних ознак, що домінують в сумішах генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених на поверхні ключа із замка запалення автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 та слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні виріза обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_2 від ОСОБА_12 виключаються.

Згідно ч.3 ст. 102 КПК України встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 є біологічна спорідненість. (т.1 а.с. 155-173);

Як пояснили експерти в судовому засіданні, вказані генетичні ознаки, які були виявленні на досліджуваних об`єктах, встановленні лише за домінуючим профілем, вказавши, що генетичних ознак ОСОБА_6 було більше. Але поряд з цим експерти вказали і що на досліджуваних об`єктах наявні генетичні ознаки, інших осіб, які можуть належати більше як одній особі, більше як двом особам.

Разом з тим, під час допиту експерти також зазначили, що дійти категоричного висновку про те, що із вказаними об`єктами дослідження, ОСОБА_6 міг контактувати останній, не можливо. Наявність домінуючих генетичних ознак, які належать саме ОСОБА_6 , свідчить лише про те, що генетичного матеріалу ОСОБА_6 більше, порівняно із генетичним матеріалом інших осіб, але встановити момент його появи, до ДТП чи безпосередньо під час ДТП, встановити неможливо.

При цьому експерти, не надали суду відповіді на питання щодо додатків до проведених ними експертиз.

Зокрема, в додатку № 2 до висновку експерта від 13.06.2024 № СЕ-19/102-24/10163-БД позначенні алелі, які домінують серед змішаних генетичних ознак клітин з ядрами. Разом з тим, із Додатку 1 Таблиці 1.1 (т.1 а.с. 139), вбачається, що із 24 досліджених алель, 8 є однаковими як для генетичних ознак ОСОБА_6 , так і для генетичних ознак ОСОБА_12 . При цьому як стверджує експерт нею встановлено лише домінуючі ознаки, які належать ОСОБА_6 . В Додатку 2 Таблиці 2.1, експерт зазначила алелі, які можуть належати і іншим особам, більше ніж одній. Однак, яким особам вони можуть належати експерт вказати не може. При цьому експерт стверджує, що вказані генетичні ознаки, які можуть належати більше ніж одній особі, яких встановити не можливо не можуть належати ОСОБА_12 , так як за домінуючим профілем вони належать ОСОБА_6 .

Аналогічні висновки надав в судовому засіданні і експерт, відповідно до висновку експерта від 24.06.2024 № СЕ-19/102-24/10162-БД.

Таким чином, як стверджують експерти вони встановили наявність генетичних ознак на досліджуваних об`єктах, лише за домінуючим профілем, при наявності генетичних ознак, які належать іншим особам, більше ніж одній, більше ніж двом, яких встановити вони не можуть.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Таким чином, надані в судове засідання висновки молекулярно-генетичних експертиз, не дають чіткої і однозначної відповіді про беззаперечну наявність генетичних ознак на досліджуваних об`єктах саме обвинуваченому ОСОБА_6 , так як експерти стверджують, що наявні генетичні ознаки ОСОБА_6 , які встановленні лише за домінуючим профілем, тобто як пояснили експерти, генетичного матеріалу ОСОБА_6 було більше, ніж генетичного матеріалу інших осіб, які контактували із вказаними об`єктами, а також не дають чіткої і однозначної відповіді про те, хто міг перебувати за кермом автомобіля в момент ДТП ОСОБА_6 чи ОСОБА_12 , тобто не доводять поза розумним сумнівом факту перебування ОСОБА_6 за кермом під час ДТП, так і не спростовують позиції сторони захисту, що за кермом перебувала ОСОБА_12 .

В даному випадку суд вважає слушними твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_6 є власником (користувачем) вказаного автомобіля і фактично, його генетичні ознаки можуть бути виявлені в будь-якому місці даного автомобіля.

Надаючи оцінку висновку експерта № СЕ-19/102-24/10166-ІТ від 28.05.2024, відповідно до якого у даній дорожній ситуації водій автомобіля Skoda Superb номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху.

В діях водія автомобіля Skoda Superb номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. (т.1 а.с. 128-130), суд зазначає, що в силу ст. 101 КПК України, вказаний висновок ґрунтується на вихідних даних, які надані експерту органом досудового розслідування, про що безпосередньо зазначено у висновку у розділі «Обставини справи».

Таким чином, даний висновок експерта, в частині невідповідності дій водія ОСОБА_6 ПДР України, суд до уваги не бере, так як беззаперечно не встановлено, що саме ОСОБА_6 перебував за кермом автомобіля під час ДТП.

Оцінюючи письмовий доказ - протокол огляду предметів та перегляд відеозапису від 17.05.2024, а також сам відеозапис, який безпосередньо був продемонстрований учасникам судового розгляду на флеш носії «SanDisk» «16 GB», серійний номер 9531XV47218Y, а також клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими (т.1 а.с. 226-228), судом встановлено, що відповідно до вказаного протоколу, слідчим зазначено, що при перегляді відеозапису: о 05:54:21 працівник поліції запитав у ОСОБА_6 «Чи він перебував за кермом автомобіля?», на що ОСОБА_6 повідомив, що саме він був за кермом автомобіля, після цього повідомив свої анкетні дані та при цьому повторював, що він її вбив.

06:01:40 працівник поліції запитав у ОСОБА_17 його анкетні дані, він їх повідомив, далі повідомив анкетні дані дружини.

06:02:50 працівник поліції запитав у ОСОБА_18 «Чи за кермом автомобіля перебував ОСОБА_19 », на що він відповів «Да», далі повідомив, що він спав.

В подальшому жінка, працівник швидкої медичної допомоги запитала у ОСОБА_18 «Де він сидів?», він відповів, що ззаду.

Далі працівник поліції запитав «Чи дружина сиділа також ззаду?» ОСОБА_20 відповів, що спереду на пасажирському сидінні.

Далі в ході відеозапису фіксувалась обстановка на місці скоєння ДТП при цьому працівники ШМД констатували смерть ОСОБА_12 (т.1 а.с. 113-118).

Сторона захисту вважає вказаний письмовий доказ недопустимим, обґрунтовуючи свою позицію тим, що даний відеозапис, слідчий ОСОБА_29 надав через письмовий рапорт начальнику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області полковнику поліції ОСОБА_30 , де зазначив, що до свого рапорту долучає флешносій з відеозаписом. Однак, яким чином в подальшому, даний відеозапис було долучено до матеріалів кримінального провадження стороні захисту невідомо.

Тобто, вказаний доказ, отриманий слідчим, який проводив досудове розслідування, не в передбаченому КПК порядку; дані матеріали отримано не з передбачених процесуальних джерел.

Також, сторона захисту послались на те, що відповідно ст. 98 КПК України, документи є

речовими доказами. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 99 КГ1К України, документом є матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані). А отже слідчий повинен був отримати відповідну ухвалу суду аби мати можливість здійснити вилучення або копіювання відеозапису.

В свою чергу, процесуальний прокурор, в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши на те, що вказаний відеозапис був отриманий слідчим в порядку визначеному КПК України. Зокрема таким підтвердженням є рапорт слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_23 адресований начальнику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області полковнику поліції ОСОБА_31 , відповідно до якого слідчий долучив відео з нагрудної камери на флеш носію, вказавши, що на вказаному відео відображено спілкування з учасниками події, де гр. ОСОБА_6 повідомив, що саме він перебував за кермом автомобіля марки Шкода Супер Б, д.н.з. НОМЕР_2 . (т.1 а.с. 224).

Надаючи оцінку доводам сторін, суд зазначає, що відповідно до вимог статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

В свою чергу, стаття 86 КПК України передбачає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 87 цього ж Кодексу визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Пунктами 3, 4 частина другої даної статті зобов`язано суд визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Пункт перший частини третьої цієї ж статті визначає, що недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчий Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_26 , прибувши на місце ДТП 16.05.20204 в період з 05:54:12 до 06:20:26, проводив відеозапис на ІD реєстратор: 797741.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Частиною четвертою даної статті визначено, що особи, у присутності яких здійснюється

огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

Як зазначалось вище, слідчий Тульчинського РВП ОСОБА_29 прибувши на місце події 16.05.2024, проводив відеозапис, який розпочато о 05:54:12. Однак, слідчий не проводив огляд місця події, відповідно до ст. 237 КПК України. Безпосередньо огляд місця події проводив слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_14 , який розпочато о 09:45 год., і закінчено о 11:30 год. В свою чергу в протоколі відсутні відомості, що в даному огляді приймав участь ОСОБА_6 , як учасник чи очевидець події.

Разом з тим, як вказано в протоколі огляду предметів та перегляду відеозапису від 17.05.2024, який складено слідчим ОСОБА_14 , слідчим ОСОБА_32 проводилась фіксування обстановки на місці ДТП, після чого він задавав запитання учасникам ДТП, і після цього продовжив фіксувати обстановку на місці ДТП.

Таким чином, із встановлених обставин, суд зазначає, що в цій справі підлягає оцінці питання щодо допустимості показань особи ОСОБА_6 , який в послідуючому був затриманий та останньому оголошено підозру, а також допустимості доказів, які отриманні слідчим, а саме відеозапису.

Щодо питання допустимості показань ОСОБА_6 , суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. За правилами ст. 23 КПК показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

За приписами ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК.

Однак, слідчий ОСОБА_26 , проводячи опитування учасників ДТП, фактично усвідомлюючи про наявність кримінального правопорушення (злочину), який фактично відбувся, отримував позасудові показання від учасників ДТП, щодо обставин події. При цьому не роз`яснюючи їм жодних прав, в тому числі вимог ст. 63 Конституції України. Показання щодо обставин події, ніяким чином не можуть розцінюватись судом, як встановлення анкетних даних осіб. Крім того, слідчим не було враховано емоційний стан, як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_10 , які, як вбачається із відеозапису перебували в стані алкогольного сп`яніння, а також ОСОБА_10 в збудженому стані, а ОСОБА_6 в стані, який не притаманний людині, яка за вказаних обставин могла мислити розсудливо.

Слід також зазначити, що ОСОБА_6 під час складання протоколу про його затримання 16.05.2024, о 16:00 год., власноручно подав зауваження (т.1 а.с. 37-40), в яких вказав про те, що обставини про перебування його за кермом, внаслідок чого сталося ДТП не відповідають дійсності, так як за кермом перебувала його сестра ОСОБА_12 .

Окремо слід зауважити, що відповідно до постанови про створення групи слідчих від 16.05.2024, слідчого Тульчинського РВП ОСОБА_26 включено до групи слідчих в даному кримінальному провадженні, однак останній, як зазначалось вище не проводив слідчу дію, як огляд місця події, натомість надав відеозапис начальнику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, який не являється процесуальною особою в даному кримінальному провадженні, і яким чином в подальшому відеозапис з`явився в кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не надано будь-яких пояснень та доказів.

Оцінюючи вказані докази, судом також враховано висновки ЄСПЛ викладенні у рішення у справі «Луценко проти України». Зокрема, як убачається зі змісту, ЄСПЛ встановив, що достовірність доказів виявляється підірваною, якщо їх здобуто з порушенням права «на мовчання» та привілею проти самообвинувачення.

Також у справі «Собко проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції при винесенні рішень національними судами, які брали до уваги первинні визнавальні покази заявника у якості свідка та використали ці показання для його засудження.

З системного аналізу кримінально-процесуального закону та практики ЄСПЛ випливає, що використання у якості доказів показань особи, яка у подальшому набула статусу обвинуваченого чи підозрюваного, є порушенням права «на мовчання», а також порушенням права не свідчити проти себе, внаслідок чого такі докази мають бути визнані судом недопустимими.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 87 цього Кодексу зазначається, що обов`язковою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отримання доказів завжди зумовлене вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Із системного аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права та основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

З огляду на викладене суд визнає недопустимим доказом показання (пояснення), які отриманні слідчим ОСОБА_26 від ОСОБА_6 , на місці ДТП, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих ст. 63 Конституції України.

Щодо допустимості доказів, які отриманні слідчим, а саме відеозапису, суд зазначає, що наданий стороною обвинувачення рапорт слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_23 адресований начальнику цього ж РВП (т.1. а.с. 224), не є доказом в розумінні ст. 84 КПК України, та процесуальним документом в розумінні ч. 2 ст. 99 КПК України. Так, вказаний рапорт не містить необхідних реквізитів, як дати його складання, відповідної внутрішньої реєстрації, а також не завізований начальником.

Крім того, як зазначав суд, вказаний у рапорті відеозапис, який надавався начальнику РВП, в подальшому був отриманий слідчим СВ ГУНП у Вінницькій області, у спосіб, який не визначений КПК України щодо збирання доказів органом досудового розслідування.

З цих підстав вказаний відеозапис також є недопустимим доказом.

В судовому засіданні стороною захисту також було заявлено усне клопотання про недопустимість доказів, а саме проведення в приміщенні токсикологічного відділу відібрання зразків крові ОСОБА_6 та від трупа ОСОБА_12 , слідчим відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 на підставі винесених слідчим постанов про отримання зразків для проведення експертизи. Дане клопотання мотивовано тим, що слідчим було порушено вимоги КПК України щодо отримання зразків біологічного походження.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо вказаного клопотання, зазначивши про те, що вказані зразки крові були отриманні слідчим у відповідності з вимогами КПК України.

Вирішуючи дане питання судом враховано, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

В свою чергу, ч.ч. 1, 3 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим було прийнято рішення про відібрання вказаних зразків в бюро судово-медичних експертиз, куди вказані зразки були наданні слідчим також на підставі постанови, і які раніше були відібрані у ОСОБА_6 та трупа ОСОБА_12 .

Тому в даному випадку, не можуть бути застосовані положення ч. 3 ст. 245 КПК України, а таке відібрання було проведено на підставі частини першої даної статті та ст. 110 КПК України.

Також в даному випадку не підлягають застосування норми ч. 2 ст. 245 КПК України, так як органом досудового розслідування не проводилось відібрання зразків з речей чи документів.

Неточності, які виявленні в протоколах про відібрання зразків не свідчать про істотні порушення норм КПК України органом досудового розслідування, а також щодо їх недопустимості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільно-правового характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Практика ЄСПЛ свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії», рішення від 25липня 2000 року). Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. The United Kingdom), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту». Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції). Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, судом встановлено, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 , за версією сторони обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, під час судового розгляду, не доведена поза розумним сумнівом.

Як зазначалось судом вище, згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний,

хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судам України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань розгляду кримінальних справ і винесення вироків» відзначено, що вирок не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», судам необхідно дотримуватися вимог статей 21 і 22 КПК України, згідно з якими особа, яка провадить дізнання, слідчий, прокурор, суддя, суд повинні надати підозрюваному, обвинуваченому, підсудному можливість захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення і не вправі перекладати на нього обов`язок доведення своєї невинуватості у вчиненні злочину.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді кримінальних справ повинен строго дотримуватися закріплений в ч.1 ст.62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості.

Зазначеною постановою також звернуто увагу судів на те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останнього.

Оцінивши в сукупності докази, які були досліджені в судовому засіданні, перевіривши їх на належність та допустимість, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_6 в тому, що саме він керував транспортним засобом, і саме внаслідок його дій сталося ДТП, що виключає його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зі змісту ст. 374 КПК України, випливає, що в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, викладених у даній статті. У мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Тобто, виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Вищевказане закріплено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 з наступними змінами та доповненнями «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», де вказано на неприпустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність або невинність підсудного. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні трактуватися на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під

час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок, як визначено в ч.7 ст.284 КПК України.

Беручи до уваги, що згідно вимог ст. 22 КПК України у кримінально-процесуальному законодавстві діє принцип змагальності сторін та на суд не покладено обов`язки в частині збирання додаткових доказів, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і доказах, які є неприпустимими, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 слід ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з не доведеністю винуватості в його діях.

Даючи оцінку доводам сторони захисту про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ст. 287 КК України, перекваліфікації його дій за вказаною статтею та призначенні відповідного покарання за цією статтею, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 337 КПК України, якою визначено межі судового розгляду, про що судом було вказано вище, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною третьою даної статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Слід зазначити, що КПК не визначає окремих підстав правової кваліфікації кримінального правопорушення судом першої інстанції при розгляді справи по суті. В аспекті застосування положень ст. 337 КПК, ними можуть бути лише загальні підстави, які зумовлені приписами ч. 1 ст. 2 КК, і за наявності таких підстав суд зобов`язаний здійснити правову кваліфікацію кримінального правопорушення за відповідними нормами КК. Водночас, за відсутності таких підстав, встановлених засобами доказування, суд має керуватися приписами ст. 373 КПК.

Суд не має повноважень встановлювати будь-які обставини, що збільшують обсяг обвинувачення і змінюють його зміст, за відсутності в провадженні випадків, передбачених ч. 3 ст. 337 КПК, коли суду надано право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В свою чергу, завданням суду є оцінка доказів, зібраних органом досудового розслідування, на підставі якої суд вирішує питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону про кримінальну відповідальність він передбачений та чи винен обвинувачений у вчиненні цього правопорушення (пункти 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК).

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК, як зазначалось судом вище виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

В мотивувальній частині даного вироку, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК, зазначено про формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_6 , і яке суд визнав недоведеним, а також судом наведенні підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відхилив докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку судом викладено результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, наданих сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі поданих у судовому засіданні.

Наведені приписи вказують на те, що суд оцінив висунуте обвинувачення з позиції підтвердження (не підтвердження) належними та допустимими доказами обставин, які за вимогами ст. 91 КПК підлягають доказуванню, і за встановленими фактичними обставинами застосовував закон про кримінальну відповідальність, чим спростовано припущення (твердження) сторони обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, зокрема, щодо юридичної оцінки кримінального правопорушення.

Суд дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_6 у пред`явленому за ч. 3 ст. 286-1 КК України обвинуваченні та дійшов висновку про його виправдання у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Оцінюючи докази представленні стороною обвинувачення, суд виходив із того, що у цьому кримінальному провадженні обставиною, яка відповідно до вимог статей 91, 337 КПК підлягає доказуванню, є в першу чергу встановлення факту керування ОСОБА_6 транспортним засобом. Однак вказаний факт стороною обвинувачення не підтверджений поза розумним сумнівом.

Разом з тим, суд дослідив показання, як самого обвинуваченого, так і свідків, і жоден із них не вказав на те, що ОСОБА_6 , допустив до керування транспортним засобом ОСОБА_12 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В своїх показах, як ОСОБА_6 , так і свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стверджували, що ОСОБА_12 не вживала спиртні напої в с. Суворовське, в гостях у ОСОБА_9 , а вживала їх лише на святкуванні дня народження в кафе 15.05.2024.

Тобто, для можливої перекваліфікації дій ОСОБА_6 вказані обставини мали б бути дослідженні в судовому засіданні.

Однак, коли такі обставини були повідомленні суду під час судових дебатів, сторони не висловили думку щодо необхідності відновлення з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, і дослідження їх в судовому засіданні.

В даному випадку, суд виходить із процесуальної позиції прокурора та сторони захисту, про небажання відновлення судового розгляду справи та можливого вирішення питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 287 КК України, як стверджує сторона захисту, або ж можливої зміни обвинувачення.

Суд виходить з того, що за змістом п. 15 ч. 1 ст. 7, частин 1-3 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Суд за приписами ч. 2 ст. 26 КПК у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом. Змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів, доведення перед судом переконливості й обґрунтованості власних тверджень і доводів щодо висунутого обвинувачення є однією із засад кримінального провадження згідно з п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК.

В цій справі, суд розглядав лише ті питання, що були винесені сторонами провадження на його розгляд, серед яких і питання про предмет інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , були визначені обставини, які за своїм змістом утворюють фабулу обвинувачення, яка встановлена органом досудового розслідування, і за їхнім переконанням є кримінальним правопорушенням, а формула кваліфікації і формулювання обвинувачення є правовою оцінкою кримінального правопорушення, фактичною вказівкою на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У цьому провадженні викладена в обвинувальному акті фабула обвинувачення, вважала доведеними, є керування ОСОБА_6 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушення ПДР, і настання наслідків у вигляді смерті потерпілої.

Таким чином, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для застосування положень ч. 3 ст. 337 КПК України, та перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні понесенні на залучення експертів підлягають компенсації за рахунок держави в зв`язку з виправданням обвинуваченого.

Питання речових доказів судом вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на час винесення вироку запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч. 3 КК України визнати невинним і виправдати на підставі ст. 284 ч.1 п.3 КПК України, в зв`язку з не доведеністю його винуватості в суді у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Роз`яснити ОСОБА_6 , як реабілітованій особі, про його право на звернення за відшкодуванням збитку відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Процесуальні витрати понесенні в даному кримінальному провадженні на залучення експертів в сумі 21427,61 грн. (двадцять одна тисяча чотириста двадцять сім гривень 61 коп.), компенсувати за рахунок держави.

Речові докази:

- транспортний засіб марки «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_2 , водійське посвідчення НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , ключ із замка запалювання автомобіля повернути ОСОБА_6 ;

- виріз з обшивки із внутрішньої сторони лівої частини стійки салону автомобіля, змив із ручки коробки передач автомобіля, змив речовини бурого кольору із лівої передньої частини стійки автомобіля, змив речовини бурого кольору із поверхні ключа автомобіля, слід одорологічного походження із водійського сидіння автомобіля, слід одорологічного походження із підголовника водійського сидіння автомобіля знищити, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 21.05.2024, на вищевказане майно, в кримінальному провадженні № 0000414, внесеного в ЄРДР від 16.05.2024.

- флеш носій «SanDisk», «16 GB», серійний номер 9531XV47218Y на якому збережений файл з назвою export-32jdy, з відеозаписом, і який визнано речовим доказом відповідно до постанови слідчого відділу РЗСТ СУ ГУНП у Вінницькій області від 17.05.2024 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження за № 0000414 від 16.05.24 (три томи) залишити в архіві суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілій.

В судовому засіданні відповідно до вимог ст. 615 ч.15 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежився проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: