Справа №591/3897/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/289/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.05.2025, якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням виконання окремих обов`язків,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19 травня 2025 року, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, слідчого судді, суду по першому виклику; не відлучатися за межі визначеного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000821; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії ухвали до 18 липня 2025 року включно.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19 травня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого. Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід виді тримання під вартою строком на 60 діб із правом визначення застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що визначені підозрюваному обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України не зможуть запобігти спробам незаконного впливу на свідків та осіб, яким відомі обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також спробам знищення чи спотворення речей і документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, враховуючи, що підозрюваний фактично перебуватиме в тому ж місці, де проживають такі особи та знаходять речі і документи. Таким чином, підозрюваний буде не обмеженим у своїх діях та в будь-якому моменту може мати доступ до них.

Окрім цього, встановлені обов`язки не позбавляють підозрюваного можливості вільно пересуватися територією України.

Ураховуючи викладене, апелянт вважає, що слідчий суддя помилково дійшов висновку про можливість запобігти ризикам, існування яких визнано доведеним, шляхом застосування найменш обтяжливого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також, слідчим суддею взято до уваги репутацію підозрюваного ОСОБА_8 , водночас не зазначено яку саме, оскільки на переконання органу досудового розслідування, останній будучи службовою особою державного підприємства, з огляду на інкриміновані йому кримінальні правопорушення, своїми діями повністю дискредитував як свою репутацію громадянина та державного службовця так і репутацію державного органу, який він представляє.

Таким чином, фактичні обставини кримінального провадження свідчать про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на те, що інші м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення слідчого судді та доводів апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію підозрюваного ОСОБА_8 із захисником ОСОБА_7 , які щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000821 від 03 липня 2024 року, в якому ОСОБА_8 15 травня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, до слідчого судді звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із правом визначення застави в 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 908 400 грн.

Своє клопотання слідчий мотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_8 підозри та наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, яким запобігти шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Розглядаючи вказане клопотання, слідчим суддею було встановлено, що доданими до клопотання доказами доведено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, з врахування долучених до клопотання матеріалів досудового розслідування, а саме:протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчинення злочину від 07 березня 2025 року, протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 269 КПК України (спостереження за особою у публічно доступних місцях) від 20 березня 2025 року, протоколів допиту свідка ОСОБА_11 від 22 січня 2025 року, 14 травня 2025 року, протоколу огляду від 14 травня 2025 року, які дають підстави об`єктивному спостерігачу вважати, що останній міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Зважаючи на тривалість вчинення підозрюваним ОСОБА_8 дій, які йому інкримінуються із залученням працівників медичних закладів та ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжкістю покарання, що загрожує останньому у разі доведення його винуватості, слідчим суддею встановлено доведення слідчим обґрунтованість існування ризиків передбачених п. 1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка.

Проте, враховуючи характеризуючи дані підозрюваного (наявність в нього міцних соціальних зв`язків, позитивна характеристика за місцем проживання та роботи, перебування на утримання дитини, його стан здоров`я), слідчий суддя дійшов вірного висновку про необґрунтованість доводів слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави та вважав за доцільне обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладення процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що покладення на ОСОБА_8 зобов`язання прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого або прокурора, залежно від стадії кримінального провадження, є співмірним тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апелянта про тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , не можуть слугувати безумовною підставою для обрання щодо останнього виняткового запобіжного заходу.

Разом з тим, прокурор ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не зміг довести, що особисте зобов`язання з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, у тому числі заборони у спілкуванні зі свідками у цьому кримінальному провадженні, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленому ризику.

На думку колегії суддів доводи, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор щодо нездатності застосованого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень та нездатність запобігти доведеним у ході розгляду клопотання ризикам, на думку колегії суддів, є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків та належним чином мотивував своє рішення.

Твердження прокурора про неврахування слідчим суддею репутації підозрюваного, який своїми діями повністю дискредитував себе як громадянина та державного службовця, мають оціночні судження та не підтвердженні жодним доказом, що містить подібну інформацію.

За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 1, п. 2, п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Переконливих доводів, які б стали підставою для обрання підозрюваному більш суворого запобіжного заходу прокурором не вказано та в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.05.2025, якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням виконання окремих обов`язків, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4