ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/745/25 Номер провадження 11-сс/814/378/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю представника

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді задоволено скаргу ОСОБА_7 на незаконні дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса місця розташування АДРЕСА_1 , щодо незаконного утримання її сина ОСОБА_9 ,1996 року народження.

Зобов`язано відповідальну особу (начальника) ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) негайно звільнити громадянина ОСОБА_9 , 1996 року народження, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Зіньківським PC УДМС у Полтавській області 26.11.2015 року, який незаконно утримується в ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса АДРЕСА_1 .

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання особи та її подальше утримання. Оскільки слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_9 , 1996 року народження без його на те волі, утримується працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса АДРЕСА_1 , прийшов до висновку про задоволення скарги.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що всі твердження, на які посилається слідчий суддя не підтверджуються жодними фактичними даними.

Вказує, що у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону зокрема, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Вважає, що затримання громадянина працівниками ТЦК та СП, утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення відповідними нормами Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та ст. 214 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну. Скаржник ОСОБА_7 заперечила проти задоволення апеляційних вимог та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Приписами ч. 1 ст. 412 цього Кодексу встановлено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається із наданих матеріалів справи, до слідчого судді, в порядку ст. 206 КПК України, зі скаргою на незаконні дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) щодо незаконного утримання ОСОБА_9 , звернулася ОСОБА_7 та прохала зобов`язати віповідальну особу (начальника) ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнити ОСОБА_9 .

Згідно зі ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) - установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Згідно з вимогами ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

З огляду на викладене, слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу дотримуватися прав особи за умови, якщо вона тримається під вартою.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_9 не являється особою, яка тримається під вартою, не є особою, яка затримана неуповноваженою особою, не утримується правоохоронними органами у зв`язку проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту поданої скарги, предметом оскарження являється затримання ОСОБА_9 , вчинене працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). Такі дії не відносяться до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, визначених ст. 303 КПК України, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. При цьому, службові (посадові) особи ТЦК та СП чи військової частини не відносяться до уповноважених осіб рішення, дії чи бездіяльність яких може бути оскаржено у відповідності до Глави 18 КПК України.

Отже вирішення зазначеного питання перебуває поза компетенцією слідчого судді, а тому він не мав права розглядати подану скаргу та виносити рішення по суті.

В даному випадку слідчий суддя мав керуватися положеннями до ч. 4 ст. 304 КПК України, якими передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що не підлягає оскарженню.

Слід звернути увагу, що у разі порушення прав та законних інтересів ОСОБА_9 службовими (посадовими) особами ТЦК та СП чи військової частини при здійснення ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, відповідна особа чи уповноважений нею представник не позбавлені права на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, а в разі вчинення щодо неї протиправних дій, що містять ознаки кримінального правопорушення до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційні вимоги є цілком обгрунтованими, а тому, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали, якою провадження за скаргою ОСОБА_7 слід закрити.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за скаргою ОСОБА_7 на незаконні дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) щодо незаконного утримання її сина ОСОБА_9 , 1996 року народження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4