Провадження № 1-кп/679/34/2025
Справа № 679/1191/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нетішин Хмельницької області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, Указом Президента України № 271/2024 від 06 травня 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 3684-ІХ від 08 травня 2024 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, вчинила умисне тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за наступних обставин.

Так, 20 травня 2024 року близько 14 години 25 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік кафе «Доміно», що розташоване по пр-ту Незалежності, 16-А, м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, спільно із особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, запропонувала вказаній особі заволодіти майном потерпілого ОСОБА_6 , на що особа погодилася.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, спільно із особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, відкрито викрала грошові кошти в сумі 1900 грн із сумки потерпілого ОСОБА_6 , з якими залишила місце події.

В подальшому, викраденими коштами ОСОБА_5 та особа, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, розпорядилися на власний розсуд, а саме поділили між собою в рівних частинах по 950 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 разом з особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, спричинили потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 1900 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнала повністю та пояснила, що вони разом з ОСОБА_7 відкрито викрали грошові кошти в сумі 1900 грн із сумки потерпілого ОСОБА_6 . Так 20.05.2024 вона, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом вживали спиртні напої. Вона запропонувала ОСОБА_8 забрати гроші у ОСОБА_9 . Пізніше вони втрьох пішли в сторону «бані». Перебуваючи поблизу скверу ОСОБА_5 вирвала з рук ОСОБА_6 сумку, в якій були гроші, та почала грати в «собачку» - кидали з ОСОБА_7 сумку ОСОБА_6 з рук в руки один одного, аби ОСОБА_6 не зміг забрати у них сумку. Потім ОСОБА_5 забрала грошові кошти у розмірі 1900,00 грн з сумки ОСОБА_6 , який на той момент був п`яний, а він при цьому просив не забирати у нього гроші. Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 пішли, в подальшому поділивши грошові кошти у сумі 1900,00 грн навпіл між собою. Шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі. В скоєному ОСОБА_5 щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 20.05.2024 вдень він разом з обвинуваченими сидів в парку на лавці, він був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 вирвала у нього з рук сумку, після чого ОСОБА_5 з іншим хлопцем почали бігати та перекидуватися його сумкою між собою, а потерпілий намагався їх наздогнати та прохав віддати його речі. Після цього вони забрали гроші з сумки, а сумку з документами кинули йому. Гроші потерпілому на даний час повернуті, він пробачив, зокрема, ОСОБА_5 , і просить її суворо не карати.

В подальшому від потерпілого до суду надійшла заява про завершення розгляду справи за його відсутності, в заяві також зазначив, що всі покази суду він надав, доповнень не має, при визначенні міри покарання поклався на розсуд суду.

Судом також було досліджено протокол огляду відеозапису від 22.05.2024 та відеозапис, з яких встановлено наступне.

На відеозапису, який датовано 20.05.2024 о 14:25, з відеокамери спостереження, яка розташована по просп. Незалежності в м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, неподалік кафе «Доміно» зафіксовано наступне.

В полі зору камери, що розташована по просп. Незалежності, м. Нетішин, неподалік кафе «Доміно» наявні три особи, а саме одна жіночої статі, одягнена у спортивний костюм чорного кольору, на якому вздовж рук та ніг з правої та лівої сторони наявні білі вставки, зовні схожа на ОСОБА_5 . Друга особа чоловічої статі, яка одягнена у чорні штани та чорну куртку, на голові наявний кашкет темного кольору. Третя особа чоловічої статі, а саме потерпілий ОСОБА_6 , який одягнений у світлу чоловічу футболку, штани темного кольору, на голові наявний кашкет темного кольору, у якого через праве плече до лівої сторони тулуба наявна чоловіча сумка темного кольору.

В подальшому, вищевказані особи разом сідають на лаву. Потім чоловік у чорній куртці своєю рукою дістає із сумки потерпілого належне останньому майно.

ОСОБА_5 піднімається з лави та встає навпроти потерпілого ОСОБА_6 , скинувши із голови потерпілого кашкет, через його плече знімає належну останньому сумку, яку намагається вирвати у нього з рук. Надалі ОСОБА_5 вириває із рук потерпілого його сумку та відходить у сторону. При цьому потерпілий піднімається із лавки та прямує до ОСОБА_5 , щоб забрати своє майно, однак, остання перекидає вказану сумку іншому чоловіку, який бере її до своїх рук. В свою чергу потерпілий намагається забрати сумку у нього. До них підбігає ОСОБА_5 , яка знову бере сумку до своїх рук. При цьому потерпілий намагається забрати у неї сумку та знову ж повторюється попередня ситуація з її перекиданням, яка відбувається кілька разів. Надалі ОСОБА_5 забирає із сумки потерпілого грошові кошти, інше майно викидає із сумки, а сумку повертає потерпілому.

Після цього ОСОБА_5 та особа чоловічої статі із грошовими коштами потерпілого залишають поле зору камери.

Під час дослідження вказаного доказу потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_5 підтвердили, що саме вони зображені на оглянутому відеозапису.

Враховуючи, що обвинувачена визнала вину в повному обсязі, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджував усі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин, які нею не оспорюються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності її позиції.

При цьому судом з`ясовано: чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, обвинувачена ОСОБА_5 винна у його вчиненні, а її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженої та запобігав вчиненню інших злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують її покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, про що зазначено і прокурором у обвинувальному акті.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до скоєного її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, тобто пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченої, яка в силу ст.89 КК України раніше не судима, не одружена, не працює, її молодий вік, наявні в неї хронічні хвороби, думку сторін, висловлену у судовому засіданні та у судових дебатах, зокрема позицію потерпілого та прокурора. Також суд враховує, що шкоду потерпілому відшкодовано у повному обсязі.

Разом з тим, згідно з вимогами ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначено дві групи обставин, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, що мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, принаймні одна з встановлених обставин має істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. У поєднанні з обставинами, які пом`якшують покарання, та з урахуванням даних про особу, які відповідним чином характеризують винуватого, зазначені чинники у своїй сукупності утворюють підставу для застосування положень ст. 69 КК України. Призначення більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції кримінально-правової норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені в справі обставини у своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Вищеперелічені обставини, на переконання суду, характеризують істотно знижений на даний час ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_5 , а призначення їй навіть мінімального покарання в межах санкції статті Закону було би явно несправедливим.

З урахуванням наведеного, виходячи із сукупності всього вищезазначеного, приймаючи до уваги обставини кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

У той же час, погоджуючись з позицією прокурора стосовно обґрунтованості застосування положень ст. 69 КК України, суд вбачає, що думка прокурора стосовно можливості застосування положень ст. 75 КК України до обвинуваченої не є належно вмотивованою.

У даному випадку слід звернути увагу на положення закону, згідно з якими при вирішенні зазначеного питання суд має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи, та враховувати, що положення ст. 75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які необхідно послатися у рішенні.

Кримінальне покарання має на меті не тільки кару за скоєне, а й повинно бути достатнім для виправлення винуватої особи та попередження нових злочинів.

Враховуючи поведінку обвинуваченої, яка продовжує вести асоціальний образ життя, зловживає алкогольними напоями, що нею не заперечується та підтверджується наданими медичними документами, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, оскільки судом не вбачаються конкретні підстави, передбачені положеннями цієї статті КК України, відмінні від підстав для застосування положень ст. 69 КК України або додаткові до них, на ґрунті яких можна було б визнати можливим застосування цієї норми закону, а належне виправлення обвинуваченої у даному конкретному випадку, на переконання суду, можливе лише під час відбування реального покарання.

Таким чином суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 і цілком відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі винної.

Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченої, суд не вважає доцільним обирати їй міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання за ч. 4 ст. 186 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Після набрання вироком законної сили дозволити затримання ОСОБА_5 та поміщення її до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор», де утримувати її до направлення до місця відбування покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати період перебування ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом з 19 липня 2024 року по 18 вересня 2024 року включно з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Речові докази:

-спортивний костюм марки «Адідас» чорного кольору, який належить обвинуваченій ОСОБА_5 , та відповідно до квитанції (номер книги обліку 406; порядковий номер 2631) від 12.06.2024 знаходиться у камері зберігання речових доказів Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, повернути ОСОБА_5 за належністю, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 686/2340/24 від 27.05.2024;

-диск з камер спостереження, що розташовані по АДРЕСА_2 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1