УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000050 від 11.01.2025, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2025 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Архангельська Слобода Каховського району Херсонської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати. Направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 11.01.2025 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений викладаючи свою незгоду із призначеним покаранням, просить суд апеляційної інстанції направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі захисник вважає за можливе врахувати щире каяття, співпрацю з органом досудового розслідування для швидкого та всебічного розкриття інкримінуємого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та призначити останньому покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 11.01.2025 о 17:02 год ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІX, який неодноразово продовжувався, останній раз - за Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 29.10.2024 №4024-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який триває дотепер, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в магазині «Смакота» за адресою: м. Миколаїв, вул. Ігоря Бедзая, 215/3, керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна, умисно, відкрито для продавця ОСОБА_8 , викрав товар з магазину. Після скоєного, ОСОБА_5 з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, заподіявши ФОП ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1292,53 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 186 КК України є правильною і апелянтами не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, порушує громадський порядок, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (у тому числі, за дрібне викрадення чужого майна), не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. Обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання, судом визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, врахувавши позицію державного обвинувача з приводу покарання, яке необхідно призначити особі, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Є неспроможними доводи апелянтів про можливість пом`якшення ОСОБА_5 покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, тобто про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду не встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує, що ОСОБА_5 висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Разом з тим, як вбачається з вироку суду, обвинувачений під час досудового розслідування не розкаювався у вчиненому, на початку судового розгляду вину визнавав частково і лише наприкінці судового розгляду заявив про щире каяття. Така поведінка обвинуваченого свідчить про нещирість каяття, тому суд першої інстанції не визнав це обставиною, яка пом`якшує покарання, колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений неодноразово судимий та відбував покарання за корисливі злочини, але судимості погашені в силу ст. 89 КК України, не має соціальних зв`язків, не працює, своїми протиправними діями в даному кримінальному провадженні завдав матеріальної шкоди на суму 1292,53 грн, яка не відшкодована, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою №52 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, згідно з якою ОСОБА_5 11.01.2025 о 23:40 год. мав гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю.

За такого, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_5 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного. Обставини наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку

З огляду на зазначене та за відсутності підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтами мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання, у зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2025 року, стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді