Справа № 591/5385/25
Провадження № 1-кс/591/2630/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0008925,

В С Т А Н О В И В :

Представник володільця майна звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, яке в письмовій заяві підтримав та мотивував тим, що 21 травня 2025 року Зарічним районним судом м. Суми було накладено арешт в тому числі на транспортний засіб, який належить згаданій установі. На думку заявника, потреба в арешті відпала, оскільки орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій з вилученим майном, подальше утримання якого порушує права володільця.

Прокурор в письмовій заяві не заперечив проти скасування арешту майна.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Встановлено та не заперечено сторонами, що 21 травня 2025 року по кримінальному провадженню № 0008925, слідчим суддею накладено арешт на згадане майно, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів.

Підтвердження закінчення досудового розслідування по провадженню суду надано не було, як і не спростовано тверджень сторони володільця майна про те, що необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії з арештований майном повинні бути проведені, з урахуванням тривалості провадження.

На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

В свою чергу, в контексті вимог ст.ст. 16, 22, 26 КПК України, наявність потреб в подальшому застосуванні накладеного арешту насамперед покладається на орган досудового розслідування (прокурора), який і повинен доводи зазначені обставини.

Проте, відсутність вагомих та підтверджених заперечень проти клопотання, певна тривалість провадження, свідчать про незацікавленість сторони обвинувачення в подальшому утриманні зазначеного майна та в його арешті, що також доводить і ту обставину, що подальший арешт більше безпідставно порушуватиме права володільця майна, ніж сприятиме досягненню мети провадження.

Крім цього, в контексті вирішення згаданого питання, суд виходить і з загальновідомої обставини щодо здійснення в цей час збройної агресії проти України, внаслідок чого в країні введений воєнний стан, що потребує використання всіма воєнізованими формуваннями країни транспортних засобів.

Відтак, враховуючи, що суду не доведено представником держави необхідності подальшого утримання майна, з огляду на певну тривалість провадження, значення для справи вказаного заявником майна вже повинно бути зафіксовано шляхом проведення відповідних слідчих дій з ним, беручи до уваги п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, а також те, що органом досудового розслідування (прокурором) не подано жодних вагомих та підтверджених заперечень стосовно клопотання, на думку суду, в подальшому застосуванні накладеного арешту відпала потреба, оскільки подальше його застосування в цій ситуації більше порушуватиме право власності особи та може мати більш негативні наслідки для обороноздатності країни, ніж сприятиме досягненню мети провадження, тому клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт автомобіля ЗІЛ-131, без р/н, шасі (рама) № НОМЕР_2 , з причепом, н.з. НОМЕР_3 , який накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2025 року по кримінальному провадженню № 0008925.

Ухвала не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1