ЄУН № 337/2331/25
Провадження №1-кс/337/195/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запорожжя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коханого Токмацького району Запорізької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

встановив:

Слідча за погодженням з прокурором, звернулася до суду з клопотанням в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно клопотання, СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001317 від 06.12.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

В клопотанні вказано, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 лютого 2023 року № 37 солдата ОСОБА_5 , призначено на посаду стрільця-санітара 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

03 лютого 2023 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитись від проходження військової служби, ОСОБА_5 самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасового розташування підрозділу в населеному пункті АДРЕСА_3 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Клопотання оформлено відповідно до вимог ст. 184 КПК України, та отримано підозрюваним завчасно до судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність у справі ризиків передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і неможливість застосування інших запобіжних заходів, просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні не згоден з клопотанням прокурора.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора. Вказав, що його підзахисний проходив службу у не тому роді військ, і не за своєю військовою спеціальністю. Він звертався до командування про переведення до артилерійської частини, і дійсно перебував у СЗЧ. В подальшому знайшов артилерійську частину, очікував дзвінка від слідчого. Також вказав, що ОСОБА_5 бажає продовжувати службу. Захисник вважає, що ризики вказані прокурором не обґрунтовані і безпідставні. Просить у клопотанні відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

14.05.2025 року ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України (фактичний час затримання 15-57 год).

14.05.2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Матеріали клопотання, які містять пояснення свідків, матеріали службового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього злочину.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення: незаконно впливати на свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Матеріали надані до суду свідчать про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, та усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року).

Також ОСОБА_5 який неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, відомості про наявність у нього стабільних джерел доходів відсутні, на теперішній час є військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації в особливий період (воєнний стан), та з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а також вчинити повторне кримінальне правопорушення, що на думку слідчого судді, свідчить про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, наявність ризиків, передбачених п. 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, жодними доказами прокурором не доведені.

Також слідчим суддею враховується дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, має місце проживання, неодружений, раніше не судимий, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що стан його здоров`я перешкоджає утриманню під вартою.

Слідчому судді не надано належних та допустимих доказів підтвердження того, що ОСОБА_5 за станом свого здоров`я не може утримуватися під вартою.

Відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_5 можливо застосувати вказаний у клопотанні запобіжний захід.

При цьому, в наданих суду матеріалах, відсутні будь які докази, які дають підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Суд вважає доведеним недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання встановленим ризикам, та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваному, позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя.

Також відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, зокрема, передбачених статтею 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст. 408 КК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи всі обставини справи, дані, що характеризують особу підозрюваного, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження, вважає можливим застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, визначеному відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладанням на підозрюваного у випадку внесення вказаної суми застави обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підстав для беззаперечної неможливості застосування такого альтернативного запобіжного заходу на цій стадії кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 176-178, 183, 194, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваногоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 12 липня 2025 року (включно).

Визначити розмір застави, яка у будь-який момент протягом дії ухвали може бути внесена, в 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 302 800(триста дві тисячі вісімсот) гривень, на депозитний рахунок(отримувач коштів: ТУ ДСАУ в Запорізькій області, реквізити рахунку: UA0001205, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код ЄДРПОУ: 26316700, код МФО: 820172).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду, із визначеною ними періодичністю; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 3) не відлучатися з м.Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, підозрюваного ОСОБА_5 вважати таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Повідомити про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, начальника Державної установи Запорізький слідчий ізолятор.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1