КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/9695/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3862/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000334 від 30.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.204 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року частково задоволено клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно, вилучене 08.04.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 (НОМЕР_2) а саме: блокнот сріблястого кольору з чорновими записами.

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт наголошує на тому, що вилучений транспортний засіб, відповідно до відомостей отриманих в ході досудового розслідування, використовувався ОСОБА_7 , який є організатором незаконної діяльності у кримінальному провадженні, для транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів, тому, на його переконання, вказаний факт дає обґрунтовані підстави вважати, що транспортний засіб є знаряддям скоєння кримінального правопорушення, а відтак підлягає арешту.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку власника майна ОСОБА_7 та його представника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційна скарга прокурора підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки оскаржувану ухвалу постановлено слідчим суддею за відсутності прокурора, від якого надійшло до суду клопотання про перенесення судового засідання на інший час, яке він обґрунтовував неможливістю прибути в судове засідання у зв`язку з зайнятістю у слідчих та процесуальних діях, а повний текст ухвали складено та надіслано прокурору 29.04.2025, а апеляційну скаргу подано ним до суду 02.05.2025, тобто в межах п`ятиденного строку з дня отримання копії судового рішення, тому, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, детективами Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Київській області розслідується кримінальне провадження №0000334 від 30.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.204 КК України.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування, невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений період часу, на території м. Києва та Київської області, здійснюють незаконне виготовлення алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя та здоров`я людей.

Досудовим розслідуванням встановленні відомості на причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення наступних осіб: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та інші невстановлені особи, які діють за попередньою змовою між собою

Досудовим розслідуванням встановлені підконтрольні вказаним особам виробничі (нежитлові) приміщення де безпосередньо здійснюється незаконно виробництво алкогольних напоїв, здійснюється незаконне зберігання сировини (спирту) та інших похідних приладів для незаконного виробництва алкогольних напоїв, а також складські (нежитлові) та житлові приміщення де безпосередньо здійснюється незаконне зберігання незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які з метою конспірації незаконної діяльності розташовані у різних частинах м. Києва та Київської області. Також були встановлені транспортні засоби, які використовується для транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Причетність вказаних вище осіб до незаконної діяльності (незаконного виготовлення алкогольних напоїв) підтверджується допитами свідків, протоколами огляду місцевості, протоколами огляду речей, інформацією з реєстрів, матеріалами НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження.

З метою виявлення та фіксації відомостей, які будь мати доказове значення у кримінальному проваджені, 07 та 08 квітня 2025 року на підставі ухвал слідчих суддів Солом`янського районного суду були проведені обшуки у складських приміщеннях за місцями незаконного зберігання, у торгових приміщеннях за місцями роздрібного продажу незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв без марок акцизного податку та інших підакцизних товарів), а також транспортних засобах, які використовувалися у незаконній діяльності.

За результатами обшуків були виявлені та вилучені незаконно виготовлені підакцизні товари (тютюнові вироби та алкогольні напої без марок акцизного податку), речі (мобільні телефони), документи (чорнові записи), інформація у яких має доказове значення у кримінальному проваджені, а також транспортні засобу, які використовувалися для транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів.

За результатом обшуку транспортного засобу HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) були виявлені та вилучені:

-блокнот сріблястого кольору з чорновими записами;

-свідоцтво на реєстрацію т/з, серія НОМЕР_3 та т.з. НОМЕР_4 ;

-транспортний засіб HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 , кузов: ( НОМЕР_2 ).

Вилучений транспортний засіб, відповідно до відомостей отриманих в ході досудового розслідування, використовувався ОСОБА_7 , який є організатором незаконної діяльності у кримінальному провадженні, для транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів. Вказаний факт дає органу досудового розслідування обґрунтовані підстави вважати, що вказаний транспортний засіб є знаряддям скоєння кримінального правопорушення.

09.04.2025 року, враховуючи положення ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), вищезазначені виявлені та вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

10.04.2025 прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав до суду клопотання про накладення арешту на майно.

23.04.2025 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 накладено арешт на майно, вилучене 08.04.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 (НОМЕР_2) а саме: блокнот сріблястого кольору з чорновими записами.

Слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на транспортний засіб HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 (НОМЕР_2) та на свідоцтво на реєстрацію т/з, серія НОМЕР_3 та т.з. НОМЕР_4 , оскільки матеріали клопотання не містять доказів, що дане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або містить інші ознаки речових доказів.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що виявлене та вилучене за результатом обшуку транспортного засобу HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) майно, а саме: блокнот сріблястого кольору з чорновими записами; свідоцтво на реєстрацію т/з, серія НОМЕР_3 та т.з. НОМЕР_4 ; транспортний засіб HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 , кузов: ( НОМЕР_2 ), відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є знаряддям кримінально протиправних дій, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Колегія суддів не може погодитися з висновком слідчого судді щодо того, що клопотання прокурора не містить доводів на підтвердження відповідності вищевказаного автомобіля та свідоцтва на реєстрацію т/з ознакам речового доказу.

Як вбачається із клопотання прокурора про арешт майна, воно містить посилання на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність зазначеного майна ознакам речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вказаний автомобіль використовувався ОСОБА_7 , який є організатором незаконної діяльності у кримінальному провадженні, для транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів, а тому, є знаряддям кримінально протиправних дій та потребує збереження.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, майно, виявлене та вилучене за результатом обшуку транспортного засобу HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), а саме: блокнот сріблястого кольору з чорновими записами; свідоцтво на реєстрацію т/з, серія НОМЕР_3 та т.з. НОМЕР_4 ; транспортний засіб HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 , кузов: ( НОМЕР_2 ), підлягає арешту, з тих підстав, що воно відповідає критеріям речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до пошкодження або втрати доказів, і таким чином, може позбавити реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, залишивши поза увагою вказані у клопотанні прокурора доводи та долучені до нього матеріали, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора, про що обґрунтовано зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

Вищевикладене свідчить про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, тому, у відповідності до ст. 409 КПК України, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, вилучене 08.04.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 (НОМЕР_2) а саме: блокнот сріблястого кольору з чорновими записами; свідоцтво на реєстрацію т/з, серія НОМЕР_3 та т.з. НОМЕР_4 ; транспортний засіб HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 , кузов: ( НОМЕР_2 ), оскільки прокурором в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити прокурору Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.

Накласти арешт на майно, вилучене 08.04.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 (НОМЕР_2) а саме:

- блокнот сріблястого кольору з чорновими записами;

- свідоцтво на реєстрацію т/з, серія НОМЕР_3 та т.з. НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 , кузов: ( НОМЕР_2 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3 ____________ ОСОБА_4 ____________