Справа № 946/3048/25
Провадження № 1-кс/946/915/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000524 від 06.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187, ч.3 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 310 КК України КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 06.04.2025 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява про те, що 06.04.2025 року приблизно о 09:30 двоє невстановлених осіб чоловічої статті проникли до будинку за адресою.: м. Ізмаїл, вул.Казимира Малевича, 1 та здійснили напад на ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 погрожуючи застосуванням насильства та заволоділи грошовими коштами у сумі 90000 грн.

Так, 24.04.2025 року в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді №946/2794/25. За адресою: Одеська область. м. Ізмаїл, вул. Винниченка Володимира, 2, було виявлено та вилучено: предмет, ззовні схожий на пістолет із маркуванням: «SUR-TT 33 9mm P.A.K», в рукоятці якого був магазин, який упаковано до сейф пакету НПУ WAR 1550197; із 4 патрона із маркуванням «P.A.K. 079 YAS», які упаковані до сейф пакету НПУ CRI 1199849; предмет ззовні схожий на пістолет із маркуванням: «ANSAR 571-9mm P.A.K.», в рукоятці якого знаходився магазин, що упаковані до сейф пакету НПУ WAR 1550198; 3 патрона, із маркуваннями: «P.A.K. 079 YAS» та «Х2 9 mm P.F.K.», що упаковані до сейф пакету НПУ CRI 1199848; 19 саджанців рослини, схожої на канабіс, що упаковані до картонної коробки.

Як зазначає слідчий, враховуючи той факт, що вищезазначене майно має значення речового доказу по вищевказаному кримінальному провадженню, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що з 07.04.2025 ОСОБА_5 був затриманий. Отже, на момент обшуку 24.04.2025р. та задовго до цього, його не було в місці проведення обшуку, був доступ сторонніх осіб, це майно не його.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що на наступний день після його затримання 08.04.2025р., в приміщення проникли незнайомі, були вирвані ворота та вхідні двері. Про це повідомила сестра. А обшук проводився 24.04.2025. Не заперечує проти арешту майна. Проте, це не його майно. Стосовно нього йде протиправне переслідування поліцією, це підкинули.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000524 від 06.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187, ч.3 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 310 КК України КК України.

24.04.2025 року в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №946/2794/25а адресою: Одеська область. м. Ізмаїл, вул. Винниченка Володимира, 2, було виявлено та вилучено: предмет, ззовні схожий на пістолет із маркуванням: «SUR-TT 33 9mm P.A.K», в рукоятці якого був магазин, який упаковано до сейф пакету НПУ WAR 1550197; із 4 патрона із маркуванням «P.A.K. 079 YAS», які упаковані до сейф пакету НПУ CRI 1199849; предмет ззовні схожий на пістолет із маркуванням: «ANSAR 571-9mm P.A.K.», в рукоятці якого знаходився магазин, що упаковані до сейф пакету НПУ WAR 1550198; 3 патрона, із маркуваннями: «P.A.K. 079 YAS» та «Х2 9 mm P.F.K.», що упаковані до сейф пакету НПУ CRI 1199848; 19 саджанців рослини, схожої на канабіс, що упаковані до картонної коробки.

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Главою 10 КПК України визначено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження слідчий, дізнавач за погодженням з прокурором, прокурор мають право звернутись до слідчого судді, суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження перелік яких наведено в ч. 2 ст. 131 КПК України.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті у тому числі і у разі накладення арешту на автомобілі, причіп лише в частині заборони відчужувати майно.

Крім того, слідчим суддею враховуються розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 24.04.2025, в ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- предмет, ззовні схожий на пістолет із маркуванням: «SUR-TT 33 9mm P.A.K», в рукоятці якого був магазин, який упаковано до сейф пакету НПУ WAR 1550197;

- 4 патрона із маркуванням «P.A.K. 079 YAS», які упаковані до сейф пакету НПУ CRI 1199849;

- предмет ззовні схожий на пістолет із маркуванням: «ANSAR 571-9mm P.A.K.», в рукоятці якого знаходився магазин, що упаковані до сейф пакету НПУ WAR 1550198;

- 3 патрона із маркуваннями: «P.A.K. 079 YAS» та «Х2 9 mm P.F.K.», що упаковані до сейф пакету НПУ CRI 1199848;

- 19 саджанців рослини, схожої на канабіс, що упаковані до картонної коробки із пояснювальним текстом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Повний текст ухвали проголошено 30.04.2025р. о 10:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1