Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/439/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 рокуселище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 02.08.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною загальною освітою, непрацюючої, несудимої, пенсіонерки, одруженої,

в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 Кримінального кодексу України

у с т а н о в и в:

Усупереч вимогам ст. 14 Конституції України, ч. 2 ст. 78, ст. 80, ч. 1 ст. 83, ст. 116, 125 Земельного кодексу України, абз. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 373 Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» ОСОБА_4 достовірно знаючи і розуміючи, що нею будуть учинені неправомірні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у кінці жовтня 2021 року самовільно зайняла земельну ділянку, яка є комунальною власністю Синевирської сільської ради у с. Синевир, 1066 Хустського району Закарпатської області, на яку не маючи жодних дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, самовільно, власними силами і за власний кошт із залученням осіб, які не були обізнані про її злочинні наміри, здійснила будівництво двох об`єктів будівництва з деревяних споруд-конструкцій брусів округлої форми на бетонних стовпчиках, що знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0099 за межами населеного пункту с. Синевир в урочищі «Багно» Хустського району Закарпатської області. Дані два об`єкти є розміром 6х6 м та 5.98х5.98 м із фундаментом пального типу виконаного із блоків розміром 0.3х0.3 м висотою 0.2м у кількості 9 штук, висота паль 1.4 м поверх яких улаштований дерев`яний ростверк з основою підлоги виконаної із дошок різної ширини, зі змонтованими дерев`яними колонами, на які опирається дерев`яна конструкція даху покриття, якого виконане з металочерепиці, які являють собою несучу конструкцію та переміщення якої неможливе без нанесення їй шкоди та втрати цілісності вказаного фундаменту, тобто споруди об`єктів, що є нерухомим майном та які мають у своєму складі фундамент та не призначені для проживання людей (тобто штучно збудований на земельній ділянці самостійний об`єкт, що фундаментально пов`язаний із земельною ділянкою, використовується за цільовим призначенням та переміщення якого без суттєвої шкоди його призначенню неможливе).

Ці діяння ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, визнала повністю, надала показання та підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, та щиро розкаялася в учиненому.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 у судовому засіданні не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду справи в порядку, установленому ч. 3 ст. 349 КПК України, та просив /з урахуванням фактичних обставин цього кримінального провадження, обставин, які пом`якшують покарання, відсутністю обставин, які б обтяжували покарання, даних про особу обвинуваченої/ призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 3. ст. 197-1 КК України у виді мінімального штрафу.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні також не заперечував проти розгляду справи в порядку, установленому ч. 3 ст. 349 КПК України, та просив призначити обвинуваченій покарання у межах санкції ч. 3 ст. 197-1 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Представниця потерпілої особи Синевирської сільської ради ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду 08.05.2025 письмову заяву, в якій просила судовий розгляд провести за її відсутності, а щодо можливої призначеної міри покарання обвинуваченій залишила це питання на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними.

Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, досудової доповіді органу пробації відносно неї, та визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Суд оцінює, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 у повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, а відтак об`єктивних сумнівів у доведеності її винуватості в учинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, у суду не має.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, як самовільне будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.

За змістом частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, то при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про її особу, яка раніше несудима, позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та фтизіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 22.04.2025 відносно обвинуваченої ОСОБА_4 убачається, що ризик учинення нею повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченої для суспільства чи окремих осіб, оцінюється як середній що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Як видно з характеристики за місцем проживання обвинуваченої, підписаної секретарем Синевирської сільської ради ОСОБА_7 , то ОСОБА_4 характеризується позитивно, є ввічливою, працьовитою, порядною, неодноразово на добровільних засадах залучалася до робіт, пов`язаних із суспільно-економічним розвитком села та із сусідами та односельчанами поводиться добре.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_4 вид і міру покарання в межах, установлених у санкції ч. 3 ст. 197-1 КК України, та враховуючи: ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення; її особу; матеріальний стан; фактичні обставини справи, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання і відсутність обставини, яка обтяжує покарання, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 197-1 КК України у виді штрафу в мінімальному розміру та вважає за недоцільним призначення їй більш суворого виду покарання у межах санкції даної статті кримінального закону. Водночас суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як нею самою, так і іншими особами.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування цього кримінального провадження та судового провадження не обирався і підстав для обрання їй такого до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме: земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0099, площею 0,1100 га, розташовану за межами населеного пункту с. Синевир в урочищі «Багно» Хустського району Закарпатської області слід повернути її власнику; документи у виді проєкту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Синевир в урочищі «Багно» повернути обвинуваченій; оптичний диск DVD+R на якому містяться в електронному форматі сканкопії й обмінний файл проєкту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0099 - залишити зберігати в матеріалах цього кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд уважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави понесені у цьому кримінальному провадженні процесуальні витрати на залучення експерта, що підтверджені відповідною довідкою Івано-Франківського НДЕКЦ від 17.02.2025 у розмірі 9 550,80 гривень.

З огляду на наведене вище та керуючись статтями 100, 124, 368-371, 373-376, 394, 395 та 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винною в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався і такий до неї до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0099, площею 0,1100 га, розташовану за межами населеного пункту с. Синевир в урочищі «Багно» Хустського району Закарпатської області повернути її власнику; документи у виді проєкту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Синевир в урочищі «Багно» повернути ОСОБА_4 ; оптичний диск DVD+R на якому містяться в електронному форматі сканкопії й обмінний файл проєкту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0099 залишити зберігати в матеріалах цього кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (код ЄДРПОУ: 37951998 Казначейство України; одержувач: ГУК у Ів.-Фр.обл./ТГ Ів-Фр./24060300; р/рахунок: UA0009612; призначення платежу: за експертизу будівельно-технічну) понесені процесуальні витрати, пов`язані зі залученням у цьому кримінальному провадженні експерта на проведення судової будівельно-технічної експертизи від 17.02.2025 № СЕ-19/109-24/17100-БТ у розмірі 9 550 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 80 копійок.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1