Номер провадження 1-кс/754/2201/25
Справа № 754/9841/25
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0001880 від 19.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, яке було вилучено під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9А», об`ємом 32 GВ, чорного кольору, з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , ІМЕI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , з чохлом чорного кольору до вказаного мобільного телефону, а також грошові кошти в сумі 6100 гривень, номіналом: 2 купюри по 100 гривень, 17 купюр по 200 гривень, 3 купюри по 500 гривень, 1 купюра 1000 гривень.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.06.2025, приблизно о 14 год. 50 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Рональда Рейгана, 26, вчинив розпусні дії щодо малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19.06.2025 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході затримання у останнього було вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9А», об`ємом 32 GВ, чорного кольору, з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , ІМЕI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , з чохлом чорного кольору до вказаного мобільного телефону, а також вилучено грошові кошти в сумі 6100 гривень, номіналом: 2 купюри по 100 гривень, 17 купюр по 200 гривень, 3 купюри по 500 гривень, 1 купюра 1000 гривень.

19.06.2025 вищезазначені вилучені речі визнано постановою слідчого речовими доказами, в кримінальному провадженні №0001880 від 19.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України

Вказані предмети, які були вилучені під час затримання у ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме вказаний мобільний пристрій не є об`єктом чи предметом вчинення злочину, однак є носієм фактичних даних, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Зокрема:

-у телефоні можуть міститися переписка, фото- та відеоматеріали, які свідчать про підготовку або вчинення протиправних дій щодо малолітніх;

-можуть бути встановлені особи, з якими підозрюваний комунікував з приводу малолітніх потерпілих, зокрема, під час допиту малолітній потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що підозрюваний звертався до нього зі словами: «якщо ви хочете заробити більше, то зробіть так, щоб було приємно моїй компанії». Зазначена фраза свідчить про можливе вербування потерпілих до участі у розпусних діях з метою отримання прибутку підозрюваним або для його власного задоволення, а також враховуючи, що у підозрюваного при собі був мобільний телефон який був в подальшому вилучений, тому у органу досудового розслідування виникає необхідність у встановленні кола контактів, які мають стосунок до обставин справи.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 використовував грошові кошти як засіб впливу на малолітніх потерпілих з метою їх залучення до подальшого вчинення розпусних дій. Відповідно до показань потерпілих, ОСОБА_5 спочатку запропонував їм незначну суму грошей, яку ті прийняли. Після цього ОСОБА_5 пообіцяв дати більше - за умови, що вони "пройдуться з ним", тобто фактично візьмуть участь у діях сексуального характеру. Така поведінка останнього свідчить про умисне та поступове втягнення малолітніх осіб у злочинну ситуацію, за допомогою матеріального заохочення. Грошові кошти використовувалися як інструмент реалізації злочинного умислу, що прямо вказує на їх зв`язок з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 156 КК України. У зв`язку з викладеним, вилучені у ОСОБА_5 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України грошові кошти мають ознаки:

-предмета злочину (використані з метою схилення до протиправних дій);

-речового доказу (містять інформацію про механізм вчинення правопорушення);

-знаряддя вчинення злочину (матеріальний стимул для формування згоди у потерпілих).

Зважаючи на вищенаведене, існує об`єктивна необхідність накладення арешту на зазначені кошти з метою: забезпечення їх збереження як речових доказів, недопущення їх подальшого використання у протиправній діяльності.

Таким чином, грошові кошти використовувались як засіб впливу на волю малолітніх, тобто прямо використовувалися як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.

У зв`язку з цим грошові кошти, вилучені під час особистого обшуку, можуть бути визнані предметом злочину або речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України.

Вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні. Зазначені предмети можуть містити сліди злочинної діяльності, та мають важливу частину доказової бази, а їхнє збереження має важливе значення для об`єктивного розслідування та проведення необхідних експертиз.

В судове засідання слідчий не з`явився, до суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав та просив його задовольнити за викладених у ньому обставин.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, подане ним в строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене в ході затримання ОСОБА_8 майно є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки вказане в клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0001880 від 19.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України - задовольнити.

Накласти арештна майно, яке було вилучено під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9А», об`ємом 32 GВ, чорного кольору, з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , ІМЕI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , з чохлом чорного кольору до вказаного мобільного телефону, а також грошові кошти в сумі 6100 гривень, номіналом: 2 купюри по 100 гривень, 17 купюр по 200 гривень, 3 купюри по 500 гривень, 1 купюра 1000 гривень.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1