Справа № 203/1049/25
Провадження № 1-кс/0203/2936/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 16 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000462 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 3 ст. 135 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, Кіровоградської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить службу на посаді старшого бойового медика 2 роти Військової служби правопорядку, у військовому званні молодший сержант, розлучений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2025 року під Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону за проведенням цього досудового розслідування Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, слідчий клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до ОСОБА_4 , підозрюваного в тяжкому злочині за ознаками ч. 3 ст. 135 КК України.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 17 травня 2025 року о 11:24 год. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі до восьми років, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, підозрюваний, у разі повернення до розташування військової частини матиме доступ до стрілецької та інших видів зброї та боєприпасів, розуміючи невідворотність покарання, може впливати на свідків, шляхом погроз та залякування з метою зміни або надання показань на його користь. Крім того, підозрюваний притягався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України в іншому кримінальному провадженні, що вказує на систематичність протиправного нехтування підозрюваним правилами дорожнього рух та що свідчить про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. За таких обставин, з урахуванням викладеного, жоден з більш м`яких запобіжних заходів окрім як тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, наполягав на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого тим, що підозра є явно необґрунтованою, оскільки за цим самим фактом ДТП 18 жовтня 204 року, внаслідок якого загинув потерпілий, а інша потерпіла отримала тілесні ушкодження відносно ОСОБА_4 вже є вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року за ч.2 ст. 286 КК України, що наразі ще не набрав законної сили через оскарження його прокурором. Крім того, ризики, на які посилається прокурор є припущеннями, оскільки протягом усього розгляду кримінального провадження за ч.2 ст. 286 КК України ОСОБА_4 сумлінно виконував усі процесуальні обов`язки, у зв`язку з чим ризик переховування відсутній; так само як і ризик впливу на свідків не доведений, оскільки починаючи з часу ДТП таких дій з боку ОСОБА_4 не було і не зафіксовано, до того ж частина допитаних осіб взагалі не були безпосередніми свідками події інкримінованого кримінального правопорушення та надали свідчення, які сторона захисту вважає такими, що на користь підозрюваного стосовно його фізичного стану після ДТП. Крім того, підозрюваний є військовослужбовцем, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має ряд хронічних захворювань, які потребують постійного лікування, тобто має міцні соціальні зв`язки за місцем мешкання, що в своїй сукупності нівелює зазначені прокурором ризики. Зважаючи на викладене, сторона захисту наполягала на відмові у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Заслухавши думку прокурора, міркування підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи, за який санкція ч. 3 ст. 135 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

17 липня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України в порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», 18 жовтня 2024 року приблизно о 19:30, знаходячись у кафе «Норма» у будинку 70 по вулиці Миру у місті Павлоград Дніпропетровської області вжив алкогольний напій коньяк. Після чого, 18 жовтня 2024 року приблизно 19:36 в темний час доби, при міському електроосвітленні, керуючи технічно справним автомобілем марки «Tesla» моделі «Model 3», р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 17 вересня 2024 року, ТСЦ 1247 м. Павлоград, належний громадянці ОСОБА_10 , здійснюючи рух зі швидкість близько 60 кілометрів на годину по вул. Полтавська в м. Павлоград, Дніпропетровської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, від вулиці Центральної у напрямку, вулиці Дніпровської, проявляючи кримінально-протиправну самовпевненість, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги ПДР, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, рухаючись по проїзній частині дороги, не врахувавши дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, втратив контроль над керуванням марки «Tesla» моделі «Model 3», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого 18 жовтня 2024 року приблизно о 19 год.36 хв. навпроти будинку №109 по вулиці Полтавській, у місті Павлоград Дніпропетровської області, допустив зіткнення передньою частиною керованого автомобіля марки «Tesla» моделі «Model 3», р.н. НОМЕР_1 із передньою частиною автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , внаслідок чого водію ОСОБА_11 , спричинені тілесні ушкодження від яких, останній загинув, а пасажиру автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_12 , спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Після зіткнення транспортних засобів, ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 2.10 "а", "г", "ґ" "д", "е" Правил дорожнього руху, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_11 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди і з метою уникнення відповідальності за скоєне будучи безпосередньо причетним до дорожньої-транспортної пригоди, з місця пригоди зник, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_11 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу. В результаті даної ДТП водію ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті загиблого.

Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 135 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи фактичними даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатком до нього у вигляді схеми від 18 жовтня 2024 року, протоколу огляду 18 жовтня 2024 року в приміщенні КНП «Міська клінічна лікарня» Павлоградської міської ради трупу ОСОБА_11 ; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 від 19 жовтня 2024 року, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_13 від 20 жовтня 2024 року, висновків експертів №739пв від 06 листопада 2024 року, №СЕ-19/104-24/46911-ІТ від 09 грудня 2024 року, №СЕ-19/104-24/51272-Іт від 20 грудня 2024 року, №93-е/9 від 10 січня 2025 року, що сукупно з протоколами допитів свідків від 19 жовтня 2024 року, 20 грудня 2024 року, 28 грудня 2024 року, 25 березня 2025 року, протоколами впізнання особи за фотознімками, викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Прокурором наведені достатні докази для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації, які переконують у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою правопорушення відомого ступеня тяжкості, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Проте, за ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою визнається винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Спірна попередня правова кваліфікація скоєного, що на початковому етапі розслідування ставить під сумнів вагомість доказів викриття, заохочує сторону захисту до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, внаслідок чого заінтересованість підозрюваного у справедливому судовому розгляді з доведенням своєї невинуватості на цій стадії провадження істотно зменшує ризик втечі, для підтвердження якого сторона обвинувачення не підтвердила майновий стан підозрюваного, який дозволив би йому вдатися до таких дій в умовах воєнного стану, що обмежують свободу підозрюваного у пересуванні та залишенні території Дніпропетровської області.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бекчиев проти Молдови» і «Панченко проти Росії» слідчий суддя приймає до уваги за основу не лише суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри, а й відсутність у підозрюваного за місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами іншого соціального зв`язку достатніх причин для стримування його від спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з чого слідує мала імовірність втечі за конкретних обставин постійного місця проживання та стійких соціальних зав`язків з підтвердженим документально перебуванням на утриманні двох дітей, для якого обтяження відчутним майновим обов`язком буде достатнім стримуванням спроб підозрюваного вдатися до дій, запобігання яким складає легітимну мету згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що з часу події ДТП 18 жовтня 2024 року та здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 286 КК України аж до постановлення вироку 25 квітня 2025 року відносно нього ОСОБА_4 , не вчинялося дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування , тобто за фактом подій, які покладені в основу повідомленої за ч.3 ст. 135 КК України підозри, а тому слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність ризику за п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Посилання сторони захисту на те, що під розгляду обвинувачення за ч.2 ст. 286 КК України за фактом ДТП 18 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 не вчиняв жодних дій, які б свідчили про вплив на свідків, слідчий суддя відхиляє, оскільки у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру в іншому злочині - за ч.3 ст. 135 КК України, де предмет доказування інший та саме з приводу якого допитувалися свідки, тому такі свідчення не аналогічними тим, що надані в іншому кримінальному провадженні.

Стосовно ризику за п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приймає до уваги, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу приведена обґрунтована підозра у злочині за ч. 3 ст. 135 КК України, та наявне посилання на повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 0000310, за фактом ДТП 25 червня 2022 року, після подій якого вже 18 жовтня 2024 року знову сталася ДТП за участі ОСОБА_4 , тобто наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України прокурором в судовому засіданні доведена. Проте, враховуючи спосіб вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень проти безпеки дорожнього руху, ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведена необхідність та дієвість застосування для цього найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, тобто пов`язаного з повним обмеженням у пересуванні та комунікаціях, та неможливість убезпечення такого ризику менш обтяжливим заходом забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом в порядку ст. ст. 148-152 КПК України.

Прокурором у засіданні надані переконливі докази лише того, що на цьому етапі досудового розслідування наявні достатні підстави вважати існуючому ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, запобігання чому складає легітимну мету за п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні, але за загальними правилами заходів забезпечення не виправдовують характерного для тримання під вартою ступеню втручання у права і свободи підозрюваного.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням повідомленої підозри у тяжкому злочинному посяганні для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання зазначеним у клопотанні наявним процесуальним ризикам впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення згідно ст. 194 КПК України слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, залишивши підозрюваного на свободі під заставу, яка забезпечить його належно процесуальну поведінку, в межах строку досудового розслідування за ст. 219 КПК України.

Визначаючи згідно ст. ст. 182, 194 КПК України розмір застави і обсяг обов`язків, виконання яких має бути нею забезпечене, слідчий суддя виходить з підозри особи у тяжкому злочині, а також майнового стану підозрюваного, який працює, отримує грошове забезпечення на займаній посаді, через що достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків здатна така застава, яка за ст. 132 цього Кодексу визнається виправданою в межах передбаченого законом граничного розміру у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 181680,00 грн..

Керуючись статтями 132, 176-178, 182, 194, 309-310, КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 16 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000462 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 3 ст. 135 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити частково, застосувавши більш м`який запобіжний захід у виді застави.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, залишити на свободі під заставу 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень) гривень, тобто 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, які належить внести на спеціальний депозитний рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172.

Документ на підтвердження фактичного внесення у заставу суми надати слідчому або прокурору не пізніше п`ятого дня, наступного за днем постановлення цієї ухвали, під страхом збільшення розміру застави чи заміни на інший більший суворий вид запобіжного заходу.

Під забезпеченням застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 виконання згідно з ст. 194 КПК України строком на один місяць 26 днів, тобто до 17 вересня 2025 року , обов`язків:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з міста Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження служби та свого місця перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали до 17 вересня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки і наслідки їх невиконання з моменту постановлення цієї ухвали, а на випадок забезпечення ним надання у заставу коштів іншою особою - заставодавцю, окрім його обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом і наслідків невиконання цих обов`язків, також передбачене законом покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та саме таке правопорушення.

Попередити ОСОБА_4 про вирішення питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого більш суворого виду запобіжного заходу після звернення суми застави в дохід держави і зарахування її до спеціального фонду Державного бюджету України за невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений учасникам провадження 25 липня 2025 року о 16-25 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1