печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/23290/24-к від 23.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.08.2022,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2025 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/23290/24-к від 23.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.08.2022.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що Офісом Генеральною прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування у згаданому кримінальному провадженні здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року по справі № 757/23290/24-к в рамках кримінального провадження № 0000133, накладено арешт, зокрема на: земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) площею 0,0538 га, кадастровий номер :01:079:0198, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві спільної часткової власності з розміром частки 1/3 за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , незалежно від того за ким вона зареєстрована на даний час.

Відповідно до витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) площею 0, 0538 га, кадастровий номер :01:079:0198, за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності:

- 1/4 частини земельної ділянки належить ОСОБА_7 на підставі договору дарування, серія та номер: 916, виданий 10.10.2022, видавник: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 ;

-1/4 частини земельної ділянки належить ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу 1А частини земельної ділянки від 18.12.2014 року посвідченого Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 , зареєстровано в реєстрі під №6959 (копія додається) та видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 31256195.

-1/4 частини земельної ділянки належить ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 4959, виданий 11.09.2014, видавник: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_9 ;

- 1/4 частини земельної ділянки належить ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 27.12.2013, видавник: Реєстраційна служба Бучанського міського управління юстиції Київської області.

Отже, земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) площею 0,0538 га, кадастровий номер :01:079:0198 належить на праві спільної часткової власності 4 (чотирьом) особам по 1/4 частки земельної ділянки кожному. Частка даної земельної ділянки у розмірі 1/3 не визначена, не належить жодній особі та не виділена/поділена в натурі.

В той же час, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року по справі № 757/23290/24-к в рамках кримінального провадження № 0000133, накладено арешт саме на 1/3 частки земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) площею 0, 0538 га, кадастровий номер :01:079:0198, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Накладення арешту на земельну ділянку у розмірі 1/3 частки позбавляє ОСОБА_5 можливості вільно володіти своєю часткою земельної ділянки, яка їй належить на праві спільної часткової власності. Арешт накладено на частину земельної ділянки у більшому розмірі ніж належить кожному із співвласників такої земельної ділянки, зокрема ОСОБА_6 , який зазначений в ухвалі від 23 травня 2024 року, що породжує стан невизначеності та обмежує права інших співвласників арештованого майна. З ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року по справі № 757/23290/24- к не зрозуміло чи арешт накладено саме на 1/3 частину земельної ділянки чи на частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_6 , який зазначений в ухвалі, внаслідок чого інші співвласники позбавлені права розпоряджатися належною їм часткою земельної ділянки (подарувати, продати, виділити/поділити в натурі, укласти інші правочини тощо).

Таким чином, накладення арешту на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер :01:079:0198, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є необґрунтованим і з підстав ч. 4 ст. 173 КПК.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 судовому засіданні заперечував з приводу заявленого клопотання, просив відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, заперечення прокурора, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заперечення прокурора, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що прокурорами Офісу Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року по справі № 757/23290/24-к в рамках кримінального провадження № 0000133, накладено арешт, зокрема на: земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) площею 0,0538 га, кадастровий номер :01:079:0198, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві спільної часткової власності з розміром частки 1/3 за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , незалежно від того за ким вона зареєстрована на даний час.

Відповідно до витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) площею 0, 0538 га, кадастровий номер :01:079:0198, за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності:

- 1/4 частини земельної ділянки належить ОСОБА_7 на підставі договору дарування, серія та номер: 916, виданий 10.10.2022, видавник: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 ;

-1/4 частини земельної ділянки належить ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу 1А частини земельної ділянки від 18.12.2014 року посвідченого Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 , зареєстровано в реєстрі під №6959 (копія додається) та видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 31256195.

-1/4 частини земельної ділянки належить ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 4959, виданий 11.09.2014, видавник: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_9 ;

- 1/4 частини земельної ділянки належить ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 27.12.2013, видавник: Реєстраційна служба Бучанського міського управління юстиції Київської області.

Отже, земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) площею 0,0538 га, кадастровий номер :01:079:0198 належить на праві спільної часткової власності 4 (чотирьом) особам по 1/4 частки земельної ділянки кожному. Частка даної земельної ділянки у розмірі 1/3 не визначена, не належить жодній особі та не виділена/поділена в натурі.

Накладення арешту на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер :01:079:0198, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Революції, буд. 4 Б, є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, як вбачається із ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.05.2024, метою арешту майна, є збереження речових доказів.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів, відсутні відомості вважати, що арештоване майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, а прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При цьому, ОСОБА_6 ніколи не був та не є власником земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) площею 0,0538 га, кадастровий номер :01:079:0198, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власниками вищезазначеної земельної ділянки є: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних частках, які до вказаного кримінального провадження не мають жодного відношення.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками, які слугували підставами для накладення арешту на майно, зважаючи на досить тривале перебування майна під арештом, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/23290/24-к від 23.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.08.2022 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/23290/24-к від 23.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.08.2022 на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) площею 0,0538 га, кадастровий номер :01:079:0198, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві спільної часткової власності з розміром частки 1/3 за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , незалежно від того за ким вона зареєстрована на даний час.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1