279/17/25
1-кп/279/347/25
У Х В А Л А

24 червня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (дистанційно), обвинувачених ОСОБА_4 (дистанційно), ОСОБА_5 (дистанційно), захисників ОСОБА_6 (дистанційно), ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , у відкритому судовому засіданні по кримінальному провадженню №0000550 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.189 ч.4, ст.263 ч.1 КК України та ОСОБА_5 за ст.189 ч.4 КК України, розглянувши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Любомль Волинської області, громадянина України, несудимого, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Сарни Рівненської області, громадянки України, несудимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , клопотання представника потерпілої щодо тимчасового доступу до документів та інформації, застосування заходу забезпечення кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст.189 ч.4, ст.263 ч.1 КК України та ОСОБА_5 за ст.189 ч.4 КК України.

У даному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строк дії якого закінчується 05.07.2025 року, до вказано часу завершення судового розгляду не є можливим, у зв`язку з чим прокурором подано клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу.

У зв`язку з внесенням обвинуваченою ОСОБА_5 визначеної їй при обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою застави, на неї покладено обов`язки, визначені ст.194 ч.5 КПК України, строк дії яких закінчується 09.07.2025 року, у зв`язку з чим прокурором подано клопотання про продовження покладених на обвинувачену обов`язків та покладення нових.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 прокурором обгрунтовується тим, що процесуальні ризики, які стали підставою для обрання йому такого запобіжного заходу не зменшились.

Такими ризиками прокурор вважає можливість переховування від суду, оскільки обвинувачений має право безперешкодного виїзду за кордон, де проживав і працював; впливу на потерпілу та свідків, які ще не допитані, і таким ризикам не може запобігти інший запобіжний захід.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснив, що обгрунтованість обрання обвинуваченому ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу викликано тим, що до цього часу заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати.

Сторона захисту заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що, може бути обрано менш суворий запобіжний захід.

ОСОБА_4 зазначив, що наміру переховуватись чи зникати не мав та має, є законослухняним громадянином, громадським діячем, паспорт у нього вилучений, тому виїхати за межі держави не зможе, можливість вчинення інших чи продовження даного правовопорушення є лише припущенням.

Захисник обвинуваченого доводи прокурора заперечив, посилаючись на те, що заявлені ризики нічим не підтверджені та не обгрунтовані. Вважає, що належна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена більш м`яким запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи, має родину, місце постійного проживання, тому достатнім запобіжним заходом може бути цілодобовий домашній арешт.

Потерпіла подане клопотання підтримала, проти застосування більш м`якого запобіжного заходу заперечила посилаючись на те, що ОСОБА_4 , навіть перебуваючи під вартою, висловлює їй погрози, не позбавлений можливості отримати новий закордонний паспорт для виїзду за кордон.

У даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 обвинувачується у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та у вимозі передачі чужого майна з погрозою потерпілому та його близькому родичу в обмеженні прав, свобод або законних інтересів, розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна (ст.189 ч.4 КК України) та у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років (ст.263 ч.1 КК України), що відповідно до ст.183,ч.2,п.4 дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ризики того, що він може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, не припинили існувати та не зменшились, оскільки має право безперешкодного виїзду за кордон, де він неодноразово перебував, вчиняти реальні спроби впливу на учасників кримінального провадження, утримання під вартою не є тривалим та не перевищує визначені законом строки.

Ураховуючи вище зазначене, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 доцільним є продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі і цілодобовий домашній арешт, не зможуть запобігти вказаним ризикам, враховуючи і ту обставину, що вплив на потерпілу та свідків може здійснюватись не лише безпосередньо, а й з використанням електронних технологій, що буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Таку позицію суд грунтує на позиції Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно якої тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду, тому суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Клопотання про продовження застосування та покладення нових обов`язків щодо обвинуваченої ОСОБА_5 у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у виді застави, мотивовано тим, що відсутність обов`язку виконувати покладені обов`язки буде нівелювати мету застосуваннчя запобіжного заходу, застосування обов`язків є необхідним заходом забезпечення дієвості обраного запобіжного заходу, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 ч.1 п.1,3,4 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

Такими ризиками прокурор вважає можливість переховування від суду, оскільки обвинувачена, будучи обвинуваченою у вчиненні особливо тяжкого злочину може ухилятися від суду, оскільки має право безперешкодного виїзду за кордон, де проживала і працювала; впливу на потерпілу та свідків, які ще не допитані, оскільки знає місце їх проживання, перебування та роботи, вказані особи не допитані, і таким ризикам не може запобігти інший запобіжний захід.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснив, що обгрунтованість покладення на ОСОБА_5 зазначених у клопотанні обов`язків буде гарантувати її належну поведінку.

Потерпіла та її представник клопотання підтримали, зазначили про те, що після внесення застави ОСОБА_5 не прибуває до суду, що свідчить про намагання затягування судового розгляду та невиконання покладених на неї обов`язків.

Сторона захисту заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підстав для їх продовження та покладення нових обов`язків немає, ОСОБА_5 здійснює догляд за матір`ю, паспорт у неї вилучено, за межі міста не виїздить.

По даному кримінальному провадженню ОСОБА_5 обвинувачується у вимозі передачі чужого майна з погрозою потерпілому та його близькому родичу в обмеженні прав, свобод або законних інтересів, розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна (ст.189 ч.4 КК України), до неї було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави, яку вона внесла. У зв`язку з внесенням застави відповідно до ухвали ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.02.2025 року на ОСОБА_5 було покладено обов`язки прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/ або роботи; не відлучатись за межі населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває (Рівненська область, місто Сарни), утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади ( ІНФОРМАЦІЯ_4 її підрозділу) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (за наявності) .

Доказів того, що покладені обов`язки ОСОБА_5 не виконує чи порушує без поважних причин суду не подано. Факт її неприбуття в одне судова засідання у зв`язку з проходженням лікування про такі обставини не свідчить.

Заявивши клопотання про покладення на ОСОБА_5 додаткових обов`язків, що не були визначені судом, яким визначено можливість внесення ОСОБА_5 застави, що стало підставою для покладення на неї передбачених ст.194 ч.5 КПК України обов`язків, прокурором не доведено недостатність або недієвість уже покладених на обвинувачену обов`язків.

Ураховуючи той факт, що обвинувачена має право безперешкодного виїзду за кордон, де вона неодноразово перебувала та працювала, може вчиняти реальні спроби впливу на учасників кримінального провадження, які не допитані, є підтвердженим, що не припинили існувати та не зменшились ризики того, що вона може переховуватись від суду та здійснювати вплив на потерпілу та свідків, що може бути здійснено не лише безпосередньо, а й з використанням електронних технологій, тому доцільним та процесуально обгрунтвоним є продовження застосування до ОСОБА_5 обов`язків, які були на неї покладені ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.02.2025 року.

Представником потерпілої ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_9 у даному судовому засіданні були подані клопотання про надання тимчасового доступу до речей, документів та інформації, яка знаходиться у володінні КНП " ІНФОРМАЦІЯ_5 " Сарненської міської ради, ПрАТ " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", ПрАТ " ІНФОРМАЦІЯ_7 ", про застосування приводу до обвинуваченої ОСОБА_5 .

Указані клопотання мотивовані тим, що, на думку сторони потерпілої ОСОБА_8 , обвинувачена ОСОБА_5 не виконує покладені на неї обов`язки щодо прибуття до суду, її неприбуття у судові засідання не є вимушеними та не підтверджені належними доказами, фактичне місце перебування обвинуваченої не відомо, вона може порушувати обов`язок щодо заборони спілкування з іншим обвинуваченим, неприбуття ж обвинуваченої до суду є підставою для застосування до неї приводу.

Потерпіла та її представник подані клопотання підтримали.

Прокурор висловив свою думку про те, що підстави для застосування приводу до ОСОБА_5 та надання доступу до зазначеної в клопотаннях унформації відсутні.

Сторона захисту ОСОБА_5 заперечила проти їх задоволення.

Розглянувши доводи заявлених клопотань, суд виходить з наступного:

Привід та тимчасовий доступ до речей і документів відповідно до положень ст.131 КПК України є заходами забезпечення кримінального провадження, застосовуються на підставі положень ст.140-142, 159-164 КПК України.

На стадії судового розгляду такі заходи можуть бути застосовані судом відповідно до положень ст.323, 333 ч.1-2 КПК України.

Згідно положень ст.159-164, 333 КПК України, по перше, тимчасовий доступ до речей і документів може бути наданий лише стороні кримінального провадження (ст.159 ч.1 КПК України), по друге, право на звернення з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів мають сторони кримінального провадження (ст.160 ч.1 КПК України), по третє, під час судового розгляду тимчасовий доступ до речей і документів може бути наданий з урахуванням причин, через які доступ не було здійснено під час досудового розслідування (ст.333 ч.2 КПК України), що свідчить про те, що такий захід забезпечення може стосуватись лише безпосередньо обставин кримінального правопорушення, яке є предметом судового розгляду і жодних інших обставин, які виникли після закінчення досудового розслідування провадження.

Враховуючи, що відповідно до положень ст.3 ч.1 п.19 КПК України потерпілий у справі публічного обвинувачення не є стороною кримінального провадження, тому не наділений правом звернення з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, вищевказані клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів як подані неуповноваженою особою не підлягають задоволенню без розгляду їх по суті, крім того, що зазначена у них інформація жодним чином не стосується предмету розгляду кримінального провадження, яке розглядається судом, і за потреби може бути отримана заінтересованою особою в порядку реалізації її права на звернення до відповідних уповноважених органів з відповідною заявою про вчинення певними особами кримінального чи іншого правопорушення.

Враховуючи, що неприбуття ОСОБА_5 у судове засідання 17.06.2025 року було пов`язано з її перебуванням на стаціонарному лікуванні, не носить характеру систематичного та не свідчить про намір ухилитись від суду, застосування приводу є безпідставним, тому клопотання про застосування до зазначеної особи приводу задоволенню не підлягає.

Тому, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що клопотання представника потерпілої задоволенню не підлягають .

На підставі викладеного, керуючись ст.131, 140-142, 159-164, 183, 196, 197, 331, 333 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про продовження дії запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі двохсот прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, продовжити до 22.08.2025 року включно.

Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 22 серпня 2025 року.

Клопотання про продовження дії покладених на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язків задовольнити

Покладені на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/ або роботи; не відлучатись за межі населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває (Рівненська область, місто Сарни), утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади (Державної міграційної служби України її підрозділу) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (за наявності) продовжити до 24.08.2025 року включно.

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_9 про надання тимчасового доступу до речей, документів та інформації, яка знаходиться у володінні КНП " ІНФОРМАЦІЯ_5 " Сарненської міської ради, ПрАТ " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", ПрАТ " ІНФОРМАЦІЯ_7 ", про застосування приводу до обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1