КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4715/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сукачі Вишгородського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року залишено без задоволення клопотання старшого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві майора поліції ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22-00 год. по 06-00 год. наступної доби за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, строком до 01.08.2025 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчих слідчої групи та прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000771, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, та до процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, та до процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 01.08.2025 року включно.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2025 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обґрунтування апеляційної скарги, прокурор зазначає, що в частині встановлення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень та достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього КПК України, на які вказує слідчий та прокурор, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Водночас прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме: у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22-00 по 06-00 год. наступної доби за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, покладених на нього та запобігти встановленим під час судового розгляду ризикам.

Вказує на те, що 03.06.2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 04.06.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Зазначає, що в ході досудового розслідування стороною обвинувачення встановлено та зазначено у відповідному клопотанні наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що аргументовано наступним.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Останнього засуджено 12.06.2024 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 369 КК України до 4 років позбавлення волі, 31.03.2025 року звільнено умовно-достроково від відбуття невідбутої частини міри покарання у вигляді позбавлення волі, яка набрала законної сили 08.04.2025 року, і він покинув ДУ «Київський слідчий ізолятор» в цей день.

Вже 03.06.2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 04.06.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні нових умисних злочинів, у тому числі корупційного.

Таким чином, йде мова про вчинення рецидиву злочинів, особою, яку нещодавно умовно-достроково звільнили від відбуття невідбутої частини міри покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає ризик того, що останній буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, дуже високий.

Окрім того, у підозрюваного є інформація щодо свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, так як він з ними безпосередньо спілкувався, що вказує на можливість здійснювати незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні.

Отже, зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини в ході досудового слідства, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_7 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що судом у повній мірі не враховано вищезазначені ризики, які були доведені стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених в ній підстав, доводи захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000771 від 02.05.2025, за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України.

Так, 24.03.2023 року Вищим антикорупційним судом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі, а також 12.06.2024 року Іванківським районним судом в Київській області засуджено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України до 4 років позбавлення волі, яких направили відбувати призначені покарання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

05.09.2024 року колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду скаргу ОСОБА_10 на вирок Вищого антикорупційного суду від 24.03.2023 року, ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 09.11.2023 року, залишено без задоволення.

Приблизно у кінці вересня 2024 року, відбуваючи призначені покарання в ДУ «Київський слідчий ізолятор», ОСОБА_7 познайомився із ОСОБА_10 , у яких склалися добрі стосунки між собою.

ОСОБА_7 дізнався про результат розгляду скарги ОСОБА_10 та запропонував допомогти останньому у вирішенні питання щодо його звільнення із місця позбавлення волі.

ОСОБА_10 повідомив своїй дружині ОСОБА_11 , що необхідно буде зустрітися із ОСОБА_7 після його звільнення.

31.03.2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбуття невідбутої частини міри покарання у вигляді позбавлення волі, яка набрала законної сили 08.04.2025, і він покинув ДУ «Київський слідчий ізолятор» в цей день.

Не пізніше 21.04.2025 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння шляхом обману майном ОСОБА_11 , а саме грошовими коштами останньої та на підбурення ОСОБА_11 до надання судді Касаційного кримінального суду неправомірної вигоди за вчинення в інтересах її чоловіка дій з використанням наданого службового становища, а саме позитивного вирішення скарги щодо перегляду вироку Вищого антикорупційного суду від 24.03.2024 року та прийняття у ній рішення на користь ОСОБА_10

28.04.2025 року під час чергової зустрічі з ОСОБА_11 , яка відбувалася по просп. Оболонському, 26-А в м. Києві, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повідомив ОСОБА_11 про необхідність передачі йому чергової частини коштів у сумі 400 000 грн., які нібито має передати через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

В подальшому, ОСОБА_11 , усвідомивши, що ОСОБА_7 пропонує їй, щоб вона надала суддям неправомірну вигоду, звернулася до правоохоронних органів із письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо відомих їй обставин.

26.05.2025 року близько 14 год. під час чергової зустрічі з ОСОБА_11 , яка відбувалася по вул. Мазепи, 3 в м. Києві, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно повідомив ОСОБА_11 про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 400 000 грн., які нібито має передати через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

03.06.2025 року о 13 год. під час чергової зустрічі з ОСОБА_11 , яка відбувалася в кав`ярні неподалік від будинку № 3 по вул. Мазепи в м. Києві, ОСОБА_7 , продовжуючи здійснювати протиправний намір на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 400 000 грн. (із яких вісім купюр номіналом 1000 грн. та триста дев`яносто дві паперові нарізки зовні схожі на купюри номіналом 1000 грн.), які нібито він має передати через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Однак, розпорядитися отриманими від ОСОБА_11 коштами, ОСОБА_7 не зміг, оскільки його злочинна діяльність була викрита працівниками правоохоронних органів та його затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Отже ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Також встановлено, що приблизно у кінці вересня 2024 року, відбуваючи призначені покарання в ДУ «Київський слідчий ізолятор», ОСОБА_7 познайомився із ОСОБА_10 , у яких склалися добрі стосунки між собою.

ОСОБА_7 дізнався про результат розгляду скарги ОСОБА_10 та запропонував допомогти останньому у вирішенні питання щодо його звільнення із місця позбавлення волі.

ОСОБА_10 повідомив своїй дружині ОСОБА_11 , що необхідно буде зустрітися із ОСОБА_7 після його звільнення.

31.03.2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбуття невідбутої частини міри покарання у вигляді позбавлення волі, яка набрала законної сили 08.04.2025 року, і він покинув ДУ «Київський слідчий ізолятор» в цей день.

Не пізніше 21.04.2025 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману під час дії військового стану з метою власного збагачення, ніби для вирішення питання скарги щодо перегляду вироку Вищого антикорупційного суду від 24.03.2024 року та прийнятті у ній рішення на користь ОСОБА_10 та звільнення останнього із ДУ «Київський слідчий ізолятор».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_11 , 28.04.2025 року під час зустрічі з ОСОБА_11 , яка відбувалася по просп. Оболонському, 26-А в м. Києві, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, увів в оману і повідомив ОСОБА_11 про необхідність передачі йому чергової частини коштів у сумі 400 000 грн., які нібито має передати через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

26.05.2025 року близько 14 год. під час зустрічі з ОСОБА_11 , яка відбувалася по вул. Мазепи, 3 в м. Києві, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно повідомив ОСОБА_11 про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 400 000 грн., які нібито має передати через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

03.06.2025 року о 13 год. під час чергової зустрічі з ОСОБА_11 , яка відбувалася в кав`ярні неподалік від будинку № 3 по вул. Мазепи в м. Києві, ОСОБА_7 , продовжуючи здійснювати протиправний намір на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 400 000 грн. (із яких вісім купюр номіналом 1000 грн. та триста дев`яносто дві паперові нарізки зовні схожі на купюри номіналом 1000 грн.), які нібито він має передати через невстановлену особу, яка спілкується із невстановленими діючими суддями Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Однак, розпорядитися отриманими від ОСОБА_11 коштами, ОСОБА_7 не зміг, оскільки його злочинна діяльність була викрита працівниками правоохоронних органів та його затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Отже, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

03.06.2025 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.06.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

05.06.2025 року (клопотання датоване 04.06.2025 року) старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві майор поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог даного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначив, що злочинні дії підозрюваного ОСОБА_7 повністю підтверджуються зібраними матеріалами кримінального провадження зокрема:

- протоколами допитів потерпілої ОСОБА_11 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілою ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 280 КПК України;

- протоколом огляду та вручення грошових коштів;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий вказував на те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Орган досудового розслідування вважає, що з метою забезпечення нормальної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у справі, необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду;незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий вказав про те, що застосування більш м`яких видів запобіжних заходів є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року залишено без задоволення клопотання старшого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві майора поліції ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22-00 год. по 06-00 год. наступної доби за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, строком до 01.08.2025 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчих слідчої групи та прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000771, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, та до процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, та до процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі Київської обл. без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 01.08.2025 року включно.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та доведеності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, при цьому виходив з того, що достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, є домашній арешт в певний період доби, а необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором належними та допустимими доказами не доведена.

Слідчий суддя дійшов висновку, що за результатами розгляду клопотання прокурором не наведено переконливих доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні письмовими доказами, зокрема:

- протоколами допитів потерпілої ОСОБА_11 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілою ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 280 КПК України;

- протоколом огляду та вручення грошових коштів;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з чим погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин ОСОБА_7 , може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що у кримінальному провадженні допитані як свідки особи, яким відомо про злочинні дії ОСОБА_7 , а також тим, що у кримінальному провадженні підлягають встановленню та допиту свідки, показання яких мають суттєве значення у кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_7 , безпосередньо чи за посередництва інших осіб буде незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий Іванківським районним судом Київської області, вироком якого від 12.06.2024 року останнього засуджено за ч. 4 ст. 369 КК України до 4 років позбавлення волі, 31.03.2025 року ОСОБА_7 звільнений умовно-достроково від відбуття невідбутої частини міри покарання.

Разом із цим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного, який надає викривальні показання, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме, у виді домашнього арешту у певний період доби.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

При цьому, апеляційна скарга прокурора не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Як встановлено колегією суддів, ні в самому клопотанні слідчого, ні прокурором в судовому засіданні, не було наведено переконливих та достатніх підстав для підтвердження необхідності застосування до ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Зокрема, клопотання слідчого не містить переконливого обґрунтування припущень про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби узгоджується з матеріалами справи та відповідає законній меті застосування запобіжного заходу.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності, при цьому, застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт в певний період доби із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням змісту повідомленої ОСОБА_7 підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особи підозрюваного, а також враховуючи обставини кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби - без змін, оскільки, на думку колегії, саме такий запобіжний захід у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 176,177, 178, 182, 183, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4