Справа № 402/442/19
Провадження № 1-кп/385/105/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон при розгляді кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000337 від 26 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 185 КК України, клопотання прокурора про продовження строку запобіжних заходів та клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу,

в с т а н о в и в :

в провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває дане кримінальне провадження.

Прокурором було подано клопотання щодо запобіжних заходів, зокрема щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 обґрунтовано тим, що він може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, крім того, в Ульяновському районному суді Кіровоградської області розглядається кримінальне провадження щодо нього за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України, заявлені раніше ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам. Тому прокурор просив продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, визначивши розмір застави 302800 грн з покладанням обов`язків, визначених ОСОБА_7 ухвалою Маловисківського районного суду від 11.07.2023.

Клопотання про продовження строку цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків ОСОБА_6 мотивоване тим, що останній в даному кримінальному провадженні перебував під вартою, однак ухвалою суду від 28.01.2025 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який продовжувався ухвалою суду до 17.05.2025. На даний час існує необхідність в запобіжному заході оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України не зменшились, ОСОБА_6 може переховуватись від слідства і суду, так як обвинувачується у вчиненні умисного, корисливого особливо тяжкого злочину, може впливати на свідків, вчинити інше подібне кримінальне правопорушення.

Клопотання про продовження строку цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків ОСОБА_5 обґрунтоване тим, що останній в даному кримінальному провадженні перебував під вартою, однак ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23.01.2025 йому обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.02.2025 роз`яснено, що цілодобовий домашній арешт діяв до 01.02.2025. Ухвалою Гайворонського районного суду від 17.03.2025 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. На даний час існує необхідність в запобіжному заході оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України не зменшились, ОСОБА_5 може переховуватись від слідства і суду, так як обвинувачується у вчиненні умисного, корисливого особливо тяжкого злочину, може впливати на свідків, вчинити інше подібне кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав подані клопотання, просив їх задоволити.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_10 було подано клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації та проживання в АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків прибувати за кожною вимогою до Гайворонського районного суду, здати на зберігання закордонний паспорт.

Клопотання обґрунтоване тим, що до ОСОБА_7 раніше застосовувався в даному кримінальному провадженні запобіжний захід цілодобовий домашній арешт з 13.03.2019 до 24.12.2019. Надалі 14.02.2023 було обрано йому запобіжний захід тримання під вартою. Отже ОСОБА_7 , якому інкримінується роль пособника у вчиненні кримінальних правопорушень, тривалий час утримується під вартою, при цьому умови утримання є неналежними. Ризики, наведені прокурором не обґрунтовані. Також захисник наводить оцінку доказів сторони обвинувачення в кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив в клопотанні прокурора відмовити, застосувати до нього цілодобовий домашній арешт вказуючи, що бажає допомагати матері, в якої незадовільний стан здоров`я. Зазначив, що в розшуку він не перебував, не переховувався.

Захисник адвокат ОСОБА_10 заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти застосування цілодобового домашнього арешту, просив змінити на нічний, оскільки йому необхідно влаштуватись на роботу, займатись вихованням дитини відводити до школи, супроводжувати на спортивні секції. Вказав, що умови запобіжного заходу він не порушував.

Захисник адвокат ОСОБА_8 просила застосувати до ОСОБА_6 нічний домашній арешт, має дитину, дружина померла, матір хворіє.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив застосувати до нього нічний домашній арешт, покликаючись на те, що ризиків немає, він з`являється в судові засідання, умови запобіжного заходу не порушував та йому необхідно заробляти кошти для проживання.

Захисник адвокат ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зазначила, що ОСОБА_5 хворіє, було проведено оперативне втручання. Умов домашнього арешту не порушував.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотань прокурора, підтримав клопотання адвоката ОСОБА_10 .

Захисник адвокат ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні клопотань прокурора, підтримав клопотання адвоката ОСОБА_10 .

Прокурор в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_10 просив відмовити.

Суд, дослідивши клопотання прокурора, захисника, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Приписами частини 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно із частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 199 КПК України, регламентовано, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У відповідності до частини 5 статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечити виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур глави 18 КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

При вирішенні клопотання щодо ОСОБА_7 суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, зокрема санкція ч. 5 ст. 185 КК передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На підставі ухвали Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2023 року вперше у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з 14 лютого 2023 року по 15 квітня 2023 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 402600,00 грн, з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.

Надалі строки запобіжного заходу продовжувались, востаннє ухвалою Гайворонського районного суду від 14.12.2024, розмір застави було зменшено до 302800,00 грн.

Суд розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що на даний час реальні ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу не зменшились настільки суттєво, щоб застосувати більш м`які запобіжні заходи. Так обвинувачений опинившись на волі до завершення судового розгляду кримінального провадження, зможе ухилятися від суду, продовжити злочинну діяльність, з метою перешкоджання судовому розгляду кримінального провадження.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 червня 2019 року у справі № 166/313/17, від 13 серпня 2020 року у справі № 674/1202/19, від 27 лютого 2019 року у справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Отже, у даній ситуації тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, проте зазначений у санкції частини 5 статті 185 КК України строк, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши строк тримання під вартою.

Окрім зазначеного, суд також ураховує й те, що в умовах, які наразі існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, в обвинуваченого ОСОБА_7 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості в повній мірі належним чином контролювати поведінку обвинувачених та їх місцезнаходження.

Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Інших доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, перестали існувати, стороною захисту суду не надано.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, ураховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , аніж тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, які на даний момент не зменшилися та продовжують існувати, ураховуючи дані про особу обвинуваченого, а також вищенаведені обставини, які у відповідності до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в цій частині та слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

При розгляді клопотання прокурора щодо запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , суд врахував вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Суд зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження,- має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Суд оцінює суворість можливого покарання застосування до обвинуваченого, у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому у провину злочинів, та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та виконання судового рішення у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас з наведених мотивів суд вважає, що клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає. При цьому суд звертає увагу, що оцінку доказів з точки зору допустимості надаватиме суд в нарадчій кімнаті, а необхідність застосування менш суворого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , так як такий застосований до інших обвинувачених, вирішується виходячи з ризиків, а не ролі пособника чи виконавця, оскільки питання застосування запобіжного заходу вирішується індивідуально з урахуванням всіх обставин щодо кожного з обвинувачених.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд, зважаючи на практику ЄСПЛ, відповідно до якої з плином часу ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, зменшуються, з урахуванням положень частини 4 статті 182 КПК України, суд вважає можливим зменшити розмір застави, визначений ухвалою Гайворонського районного суду від 14.12.2024 і визначити обвинуваченому розмір застави достатній для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 900 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залишивши обов`язки, що визначені ухвалою суду.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені статтею 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування відносно нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Щодо продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд вказує на таке.

За правилами ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно із ч. 2 ст. 181 КК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

При продовженні строку домашнього арешту, суд враховує необхідність виконання процесуальних рішень суду та запобігання спробам ухилення від суду або переховування, що є винятковими підставами для продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки існують ризики, що обвинувачений може перешкоджати розгляду кримінальному провадженню, ухиляючись від суду або іншим шляхом.

На підставі ухвали слідчого судді Уляновського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2019 року підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Надалі строки запобіжного заходу продовжувались, востаннє ухвалою Гайворонського районного суду від 14.12.2024. Ухвалою Гайворонського районного суду від 28.01.2025 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням ряду обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2019 ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23.01.2025 скасовано ухвалу Гайворонського районного суду та обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.02.2025 роз`яснено, що обраний запобіжний захід діяв до 01.02.2025. Ухвалою Гайворонського районного суду від 17.03.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням ряду обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачуються ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , подальше існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд доходить висновку, що клопотання прокурора про продовження строку цілодобового домашнього арешту обвинуваченого підлягає задоволенню частково.

При цьому суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується кожному з обвинувачених, дані про особу обвинувачених, а саме те що останні мають постійне місце проживання, в справі продовжується судове слідство, продовження існування ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, а саме - переховуватись від суду, можливість впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскільки обвинувачені не порушували умови запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, своєчасно з`являються для участі в судових засіданнях, мають постійне місце проживання, сімейний стан кожного з обвинувачених, які мають неповнолітніх дітей, тривалість періоду застосування до обвинувачених ОСОБА_6 , і ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає за можливе продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, змінивши спосіб виконання домашнього арешту в частині зміни цілодобового домашнього арешту на домашній арешт певний період доби.

Керуючись ст. 177, 183, 193, 194, 324, 331, 369, 372, 395, 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 06 липня 2025 року включно та утримувати його в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Розмір застави визначений обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2024 року - зменшити, визначивши заставу в розмірі 90 (дев`яносто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 272520 (двісті сімдесят дві тисячі п`ятсот двадцять) гривень, покладені обов`язки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України та визначені в ухвалі Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Термін обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 08 липня 2025 року включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжних заходів у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися в період з 20:00 год до 07:00 год наступної доби з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими по кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали в частині застосування домашнього арешту та покладених обов`язків по 08 липня 2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали щодо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скерувати для виконання Звенигородському районному відділу поліції ГУНП в Черкаській області. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту у певний період доби за адресою: АДРЕСА_3 , з покладенням на нього обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися в період з 20 год до 07 год наступної доби з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими по кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали в частині застосування домашнього арешту та покладених обов`язків по 08 липня 2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали в щодо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скерувати для виконання Голованівському районному відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а ОСОБА_7 в той самий строк з моменту вручення копії ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_12