Справа № 715/2064/25
Провадження № 1-кп/715/185/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.07.2025 селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, придбав в Турецькій Республіці товар, який в подальшому намагався перемістити на територію України без сплати ввізного мита на товари та надалі мав намір його реалізувати.
Так, відповідно до підпункт 14.1.113 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України митні платежі, це податки, що відповідно до цього Кодексу або митного законодавства справляються під час переміщення або у зв`язку з переміщенням товарів через митний кордон України.
Статтею 30 Податкового кодексу України передбачено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Відповідно до ст. 272 Митного кодексу України (далі - МКУ), ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.
Статтею 276 МКУ визначено, що платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.
Главою 53 розділу XII МКУ, регулюються загальні положення щодо пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами.
Відповідно до ст. 364 МКУ, цей розділ регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.
Відповідно до ст. 374 МКУ умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України наступні:
-товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами (частина статті 374);
-норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю інформують посадових осіб митних органів про громадян, які в`їжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України (частина 2 статті 374).
Відповідно до ст. 366 Митного кодексу України двоканальна система митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.
Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню (частина 2 статті 366).
Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою (частина 4 статті 366).
Початком проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор") є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.
ОСОБА_5 , переслідуючи корисливу мету, спрямовану на приховування від оподаткування вартості товару при його ввезенні на митну територію України, вчинив шахрайство з фінансовими ресурсами, надавши завідомо неправдиву інформацію органам державної влади в особі працівників пунктів пропуску «Порубне-Сірет» митного поста «Порубне» Чернівецької митниці Державної митної служби України за таких обставин.
Так, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом моніторингу іноземних інтернет - майданчиків для продажу та придбання товарів, ОСОБА_5 , придбав за допомогою месенджера «Вайбер» в Турецькій Республіці у невстановлених під час досудового розслідування осіб та у невстановленому місці предмети одягу (штани джинсові, футболки, спортивні костюми та ін.) в кількості 2868 шт., запасні частини до автомобілів в кількості 65 шт., сумочки жіночі в кількості 48 шт., які мав на меті реалізувати на території України та забезпечив їх транспортування до України.
Поряд з цим, ОСОБА_5 , володіючи інформацією про те, що його знайомий ОСОБА_6 має право перетину кордону під час дії військового стану, залучив останнього в якості водія. В той же час, ОСОБА_5 не повідомив ОСОБА_7 про те, що в транспортному засобі знаходиться товар і який саме, тобто ОСОБА_7 не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 .
Після цього, 05.02.2025 приблизно о 22 год. 30 хв., в зону митного контролю пункту пропуску «Порубне-Сірет» митного поста «Порубне» Чернівецької митниці ДМС України у напрямку в`їзд в Україну по смузі руху «зелений коридор» в`їхав транспортний засіб «Мерседес Спрінтер 319», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_7 , який не мав умислу на надання неправдивої інформації митним органам та яким переміщувався товар, що належить ОСОБА_5 . Таким чином працівникам Чернівецької митниці було подано неправдиву інформацію про відсутність будь-яких товарів з метою уникнення сплати ввізного мита на товари, тобто з метою одержання пільг щодо податків.
Внаслідок таких дій ОСОБА_7 , який не був обізнаний у злочинній діяльності ОСОБА_5 , було заявлено про те, що товар наявний у транспортному засобі, не підлягає письмовому декларуванню і оподаткуванню митними платежами, а ОСОБА_5 незаконно одержано пільги щодо сплати обов`язкових митних платежів.
У подальшому, 05.02.2025 працівниками Чернівецької митниці Держмитслужби України було виявлено вказані товари, які знаходились у вказаному транспортному засобі, а саме: предмети одягу в кількості 2868 шт., запасні частини до автомобілів в кількості 65 шт., сумочки жіночі (гаманці) в кількості 48 шт.
У зв`язку із викладеним ОСОБА_5 отримав пільги щодо податків та уникнув сплати митних платежів при ввезенні на митну територію України предметів одягу, запчастин та жіночих сумок (гаманців).
Вказані товари не були ввезені на територію України, а тому майнова шкода не була завдана.
Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, а саме у наданні завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою одержання пільг щодо податків.
30 червня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами даних угод ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 222 КК України.
ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.
Крім того, сторони погодилися з призначенням ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України у виді 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., із забороною займатися діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів через митний кордон України строком на 3 роки.
При погодженні призначення покарання враховувалось те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому злочині, позитивно характеризується, раніше не судимий, шкоду не було завдано.
ОСОБА_5 , зрозумілі наслідки укладення вказаної угоди, а також підстави та порядок оскарження вироку, яким буде затверджено угоду.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , підтримали угоду про визнання винуватості від 30 червня 2025 року та просили суд її затвердити.
Також ОСОБА_5 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 1 ст. 222 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вказував на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст. ст. 472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що угоду слід затвердити.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно до вимог п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При цьому, як передбачено ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як було встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, а саме у наданні завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою одержання пільг щодо податків. Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 222 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даних угод, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст.314,376,468-470,475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду укладену 30 червня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 про визнання винуватості.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок, із забороною займатися діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів через митний кордон України строком на 3 (три) роки.
- транспортний засіб марки «Мерседес Спрінтер 319», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається у ТОВ «Тур Лайм» повернути власнику.
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
Суддя: