Справа № 522/5814/19
Провадження № 1-кс/522/4166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Одесі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та законного представника померлого ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001451,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та законного представника померлого ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить постанову прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 від 23.06.2025 року про закриття кримінального провадження №0001451 від 25.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України, скасувати.

Заявник в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, у якій вказав, що скаргу підтримує та просить розглянути за його відсутності.

Згідно матеріалів скарги встановлено, що 23.06.2025 року без виконання жодної процесуальної дії прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001451 від 25.03.2019 року, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

З даною постановою заявник не згоден, вважає її незаконною і передчасною та такою, яка порушує права законних представників померлого обвинуваченого, а також порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України.

Прокурором в оскаржуваній постанові зазначено, що всі обставини, встановлені у кримінальному провадженні свідчать про те, що орган досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення, є Малиновський відділ ГУНП в м. Одеса. Відтак, прокурором зроблено висновок, що досудове розслідування здійснено неуповноваженими службовими особами, через що, отримані докази у даному кримінальному провадженні, є неналежними.

Норми КПК України покладають визначення територіальної підслідності саме на прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 КПК України, якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Більше того, відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 218 КПК України, прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності, тобто, прокурор вказує на невідповідність територіальної підслідності розслідування через власну бездіяльність.

Висновок прокурора про недопустимість доказів, отриманих слідчими Приморського району м. Одеси, у зв`язку з підслідністю даного розслідування Малиновському відділу ГУНП в м. Одеса, також спростовується нормами КПК Україїни.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 218 КПК України, слідчий, прокурор має право провадити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, або своєю постановою доручити їх проведення такому органу досудового розслідування, який зобов`язаний її виконати.

Правові позиції Верховного суду щодо отримання доказів неуповноваженими особами у досудовому розслідуванні, на які посилається прокурор, не пов`язані із порушенням територіальної підслідності, а саме, у справі № 640/5023/19 (Постанова ВС від 24.05.2021) предметом розгляду було порушення предметної підсудності, визначеної статтею 216 КПК України, а не територіальної, яка врегульована ст. 218 КПК України. У вказаній справі вирішувалось питання підслідності між органами СБУ та Національної поліції.

У справі № 761/34909/17 докази були отримані без реєстрації кримінального провадження у ЄРДР.

У справі № 369/13151/14-к досудове розслідування проводилось у 2014 році безпосередньо органами прокуратури (до змін у законодавстві щодо виключення таких функцій у органів прокуратури). Рішення у даній справі ухвалювались з огляду на сукупність процесуальних порушень з боку органу слідства, з яких порушення територіальної підслідності є найменшим.

Таким чином, доводи прокурора в оскаржуваній постанові щодо неналежності доказів, внаслідок їх отримання неуповноваженими особами через порушення територіальної підслідності (Приморський район замість Малиновського) є необґрунтованими, оскільки чинним КПК прокурору надано повноваження самостійно визначити таку підслідність за необхідності, а також прямо надано право вчиняти слідчі дії на території іншого органу слідства.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення невідоме або його вчинено за межами України, місце проведення досудового розслідування визначає відповідний прокурор з урахуванням місця виявлення ознак кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного чи більшості свідків, місця закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо.

Приморською окружною прокуратурою м. Одеси вже приймалось процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, яке було оформлено постановою прокурора від 12.10.2023 р., яка була у подальшому скасована ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2023 року.

У мотивувальній частині вказаної постанови було зазначено, що всі підроблені ОСОБА_4 документи він передавав до Одеського відділення №2 ПАТ «СберБанкРосії», яке знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Жуковського, 10, що відноситься до Приморського району м. Одеси. Дані обставини не були спростовані Приморським районним судом м. Одеси в ухвалі від 20.12.2023 року.

Прокурором в оскаржуваній постанові зазначено, що на адресу ОСОБА_5 було направлено повістку про виклик, за якою вона не з`явилася, а також було направлено пропозицію надати заперечення проти закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, на які не було отримано відповіді.

Таку відсутність заперечень прокурор вважає достатньою для висновку про згоду ОСОБА_5 на закриття кримінального провадження.

Так, сторона обвинувачення перед закриттям кримінального провадження, у зв`язку зі смертю підозрюваного, зобов`язана встановити коло близьких осіб підозрюваного, роз`яснити їм належним чином, в тому числі шляхом фіксування такого факту у протоколі допиту, право на реабілітацію померлого та продовження досудового розслідування і судового провадження з метою встановлення винуватості або невинуватості померлої особи й отримати від них письмове підтвердження реалізації цього права.

У рішенні Вищої ради правосуддя від 25.02.2020 № 590/0/15-20, яким встановлено неналежне виконання прокурорами своїх службових обов`язків щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, зазначено, що аналіз положень КПК України свідчить, що в разі встановлення органом досудового розслідування факту вчинення злочину певною особою, у тому числі і померлою, та наявності достатніх доказів для повідомлення такій особі про підозру орган досудового розслідування повинен скласти повідомлення про підозру стосовно вказаної особи.

Якщо близькі родичі заперечують проти закриття кримінального провадження, орган досудового розслідування має продовжити досудове розслідування в порядку, передбаченому КПК України, із дотриманням загальних засад кримінального провадження. Якщо під час проведення досудового розслідування прокурором не встановлені підстави для закриття кримінального провадження за реабілітуючими ознаками, а навпаки, підтверджено факт вчинення кримінального правопорушення саме померлим, таке кримінальне провадження повинно бути завершено відповідно до вимог КПК України.

Нормами КПК України не встановлено форму заперечень родичів померлого обвинуваченого проти закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами, а їх волевиявлення має оцінюватись прокурором за умови виконання всіх процесуальних вимог щодо такої процедури стороною обвинувачення, чого зроблено не було.

Також, суттєвим процесуальним порушенням є неотримання згоди на закриття даного кримінального провадження у сина померлого обвинуваченого ОСОБА_7 .

Прокурор зазначає, що ухвалою від 26.05.2022 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт було повернуто прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, а саме стороною обвинувачення не було обґрунтовано територіальну підслідність кримінального провадження. На цій стадії, вважає прокурор, жодні слідчі дії у кримінальному провадженні не можуть здійснюватися.

Водночас, із змісту оскаржуваної постанови та ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2022 року про повернення обвинувального акту вбачається, що суд і прокурор вважали місцем вчинення злочину Малиновський район м. Одеси, на підставі чого прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси мала передати зазначене кримінальне провадження до відповідного підрозділу за підслідністю, однак остання незаконно утримувала його більше 6 місяців до того моменту, поки обвинувачений помер.

Смерть обвинуваченого є новою обставиною, яка потребує додаткових процесуальних дій та процесуальних рішень. Так, смерть обвинуваченого, за умови бажання його родичів продовжувати розгляд кримінальної справи, передбачає усунення недоліків обвинувального акту та підписання цього виправленого акту у родичів померлого обвинуваченого.

Крім того, заявник вважає помилковими висновки прокурора щодо неможливості зміни, на цій стадії досудового розслідування, органу досудового слідства, до юрисдикції якого належить здійснення такого розслідування, виходячи з наступного.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , обвинувальний акт потребує внесення змін крім тих, на які вказував Приморський районний суд м. Одеси в ухвалі від 26.05.2022 року, в ухвалі від 20.12.2023 року та в ухвалі від 26.12.2024 року, а саме, як мінімум, акт має бути доповнений описом факту смерті ОСОБА_4 , бажанням його дружини ОСОБА_5 продовжувати кримінальне провадження з метою реабілітації обвинуваченого. Такий акт має містити анкетні дані ОСОБА_5 , час та обставини її волевиявлення щодо подальшого провадження. Акт має бути підписаний ОСОБА_5 за участі адвоката, їй має бути надана можливість ознайомитися з матеріалами обвинувачення, тощо.

Дійсно, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, з яким пов`язано закінчення стадії досудового розслідування, однак це не виключає вчинення додаткових організаційних дій та прийняття рішень прокурором для приведення такого акту у відповідність до вимог КПК для його повторного направлення до суду. Так само, зміна територіальної підслідності прокурором, у випадку такої необхідності, не означає продовження розслідування.

Аналогічне питання розглядалося Верховним судом у складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду по справі № 465/7069/21, а саме: «3. Також суд встановив, що в період між відкриттям 24 липня 2020 року матеріалів досудового розслідування стороні захисту і закінченням ознайомлення з ними 30 липня 2021 року стороною обвинувачення було ухвалено ряд рішень, зокрема: постанови про визначення підслідності кримінальних правопорушень від 14 січня 2021 року та 12 липня 2021 року: постанови про зміну групи прокурорів від 15 березня 2021 року та від 21 липня 2021 року.».

Задовольняючи касаційну скаргу прокурора Верховний суд у Постанові від 14 березня 2023 року по вказаній справі зробив наступний висновок: «19. У цьому зв`язку Суд зазначає, що не всі рішення, які приймаються під час перебування провадження на стадії досудового розслідування, є невід`ємною частиною такого розслідування. Окрім рішень, що рухають розслідування і спрямовані на досягнення його результату, під час розслідування також можуть прийматися рішення виключно організаційного характеру. Наприклад, звільнення з відповідного органу слідчого або прокурора, які були долучені до конкретного розслідування, викликає необхідність його заміни іншим слідчим або прокурором, для чого приймається відповідне організаційне рішення. На відміну від рішень, спрямованих на виконання завдань розслідування, це рішення викликано подією, що не пов`язана з розслідуванням, не залежить від його перебігу і не впливає на просування розслідування. Аналогічні міркування стосуються рішення про реорганізацію або ліквідацію органу досудового розслідування, про доручення розслідування справи тому чи іншому слідчому або групі слідчих або їх заміну і багатьох інших рішень організаційного характеру.».

У випадку недостатності доказів, отриманих під час досудового розслідування, суд має можливість отримати такі докази під час розгляду справи у суді, повернути за необхідності, справу на додаткове розслідування а прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення.

Прокурором прийнято до уваги показання представника ТОВ «Віжн Девелопмент», яке не є стороною кримінального провадження, а є власником нерухомого майна, а також громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які нибито з 2002 року працювали на ПАТ «Одеський Каравай» та особисто знали всіх працівників.

Так, ТОВ «Віжн Девелопмент» придбало нерухоме майно, яке було стягнуто ПАТ «Сбербанк» з ПАТ «Одеський Коровай» в рахунок погашення кредитної заборгованості. За поясненнями даного ТОВ, у випадку встановлення факту підроблення документів у даному кримінальному провадженні, ПАТ «Одеський Коровай» буде вимагати від них повернення майна.

Однак, таке твердження не ґрунтується на фактах. Так, майно за адресою м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 14 було предметом іпотеки за договором іпотеки між ПАТ «Одеський Каравай» та ПАТ «Сбербанк Росії». Таке майно перейшло у власність ПАТ «Сбербанк» на підставі рішення господарського суду Одеської області від 28.11.2016 по справі № 916/3731/15. Після цього, майно було придбано ТОВ «Віжн Девелопмент» у ПАТ «Сбербанк» на підставі договору купівлі-продажу. Факт підроблення договорів між ПАТ «Сбербанк» та ПАТ «Одеський Коровай» та право власності ТОВ «Віжн Девелопмент» не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку. ТОВ «Віжн Девелопмент», як вбачається з їх пояснень, є добросовісним набувачем такого майна і його зацікавленість в закритті даного кримінального провадження є не зрозумілим. В межах даного кримінального провадження жодного разу не розглядались питання щодо майна ТОВ «Віжн Девелопмент», або щодо його правовстановлюючих документів. За таких обставин, також незрозумілим є, який статус має дана юридична особа та її представники. Представники ТОВ «Віжн Девелопмент» не можуть бути свідками, саме Товариство не є особою, щодо майна якої вирішувались питання, а також воно не морже бути потерпілою в даному кримінальному провадженні, оскільки, як вже зазначалось відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_4 та набуттям права власності ТОВ «Віжн Девелопмент».

Аналогічні питання виникають щодо посилання прокурора на пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на підставі яких у прокурора виникають «обґрунтовані сумніви щодо показань ОСОБА_4 ». Насамперед, у прокурора мали б виникнути обґрунтовані сумніви чи не є вказані особи зацікавленими у приховуванні відомих їм фактів. З оскаржуваної постанови не вбачається, якими документами підтверджується факт їх роботи на ПАТ «Одеський Каравай», в який період, та на яких посадах. Яким чином дані особи можуть особисто знати всіх працівників ПАТ «Одеський Каравай» у всі періоди часу, звідки вони можуть знати кому і в який час надавались довіреності на представництво інтересів ПАТ «Одеський Каравай». Крім того, незрозумілим є звідки ці особи дізнались про дане кримінальне провадження і з якою метою вони з власної ініціативи виявили бажання стати свідками.

За таких обставин, посилання прокурора на пояснення вищевказаних осіб є взагалі недоречним.

У статті 284 КПК України перелічено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження прокурором, а саме, відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, в тому числі в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Слід зазначити, що вказані підстави для закриття кримінального провадження можуть бути застосовані на стадії досудового розслідування, оскільки частина друга цієї ж статті визначає підстави для закриття кримінального провадження судом.

В даному кримінальному провадженні було складено та вручено підозрюваному обвинувальний акт, який є документом, з яким норми КПК України пов`язують закінчення стадії досудового розслідування, тобто на цій стадії кримінального провадження відсутні підстави для прокурора зазначати про недоліки досудового розслідування, відсутності певних доказів, або їх суперечливість. Так само, нормами КПК не передбачено скасування акта обвинувачення прокурором, або його анулювання в інший спосіб.

В оскаржуваній постанові прокурором зазначено підставу для закриття кримінального провадження - п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме, смерть підозрюваного, обвинуваченого, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

За таких обставин, перелічення прокурором в оскаржуваній постанові всіх недоліків досудового розслідування, в тому числі й через бездіяльність самої прокуратури, які могли б слугувати підставною для закриття провадження окрім смерті ОСОБА_4 є недоречним і не може взагалі розглядатись як обґрунтування для закриття провадження. Тобто будь-які підстави для закриття кримінального провадження, окрім смерті ОСОБА_4 , не можуть навіть розглядатись, а дана єдина підстава не може бути застосована через бажання ОСОБА_5 реабілітувати померлого обвинуваченого.

Суттєвим процесуальним порушенням норм КПК України є неотримання згоди на закриття даного кримінального провадження у сина померлого обвинуваченого ОСОБА_10 та невиконання стороною обвинувачення обов`язкових слідчих дій, зазначених в ухвалах слідчих суддів від 20.12.2023 року.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не сповістив.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга на постанову про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст. 3 КПК України, слідчий суддя, суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, однією з підстав для закриття кримінального провадження являється смерть підозрюваного, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Постанова про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, приймається прокурором з урахуванням особливостей, визначених частиною 10 цієї статті.

Згідно ч. 10 ст. 284 КПК України, за наявності підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, прокурор до винесення постанови про закриття кримінального провадження направляє одному з близьких родичів або члену сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захиснику померлого письмове повідомлення про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із смертю підозрюваного із роз`ясненням права заявити клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження.

Сторона обвинувачення була обізнана про непогодження ОСОБА_11 та ОСОБА_10 із закриттям кримінального провадження стосовно ОСОБА_12 , у зв`язку із смертю обвинуваченого.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги Кримінального процесуального закону прокурором не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування з урахуванням наявності клопотання про непогодження із закриття кримінального провадження близького родича ОСОБА_12 його дружини ОСОБА_11 та сина

ОСОБА_13 постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що до органу досудового розслідування не надходило клопотань від близьких родичів померлого ОСОБА_4 або членів його сім`ї про непогодження із закриттям кримінального провадження № 0001451 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, однак, як встановлено судом таке клопотання надходило на адресу органу досудового розслідування, а отже прокурор мав прийняти це до уваги при прийнятті рішення.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не було дотримано вимог п. 5 ч. 1, 10 ст. 284 КПК України при прийнятті рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження № 0001451 від 25.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із смертю останнього.

Наявність клопотання близького родича про непогодження із закриттям кримінального провадження № 0001451 від 25.03.2019 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із смертю ОСОБА_4 та бажанням його реабілітації, зумовлює необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0001451 та продовження досудового розслідування до прийняття рішення згідно ст. 283 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 25, 303-307 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та законного представника померлого ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001451 задовольнити.

Постанову прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 від 23.06.2025 р. про закриття кримінального провадження № 0001451 від 25.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0001451 направити керівнику Приморської окружної прокуратури міста Одеси для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

16.07.2025