печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001374, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчому судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001374 від 08.05.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено достатньо підстав вважати, що було вчинено розслідуване кримінальне правопорушення, за таких обставин.

Встановлено, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є Російська Федерація (далі - РФ), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з якими держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від погроз силою або її застосуванням як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з цілями ООН.

Такі погрози силою або її застосуванням є порушенням міжнародного права і Статуту ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від погроз силою або її застосуванням з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, у тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 РФ.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом РФ від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст. ст. 2-3 зазначеного Договору РФ зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та РФ і розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

Відповідно до статей 132-133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України, зокрема, входить: Луганська область.

Натомість, починаючи з 2014 року, представниками РФ, всупереч вимогам вищевказаних нормативно-правових актів, вчинено дії з метою захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації, а також подальшої анексії території Луганської області.

Потім 27.04.2014 під безпосереднім керівництвом та контролем представників РФ на території тимчасово окупованої Луганської області створено терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»).

Надалі 07.04.2014 за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції (далі - АТО).

Після того 13.04.2014, через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, виконувач обов`язків Президента України Указом від 14.04.2014 № 405/2014 затвердив Рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Луганської і Донецької областей широкомасштабну АТО із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Визнання Верховною Радою України «Луганської народної республіки» терористичною організацією знайшло своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-УІІ, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів Європейського Союзу, Сполучених Штатів Америки, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 № 106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії РФ та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VIII.

Разом з тим положеннями Звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджених постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, визнано РФ державою-агресором та закликано міжнародних партнерів України, серед іншого, визнати РФ державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані «ДНР» і «ЛНР» визнати терористичними організаціями.

Отже, Верховною Радою України як вищим органом законодавчої влади констатовано віднесення «ЛНР» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників терористичної організації.

Керівники терористичної організації «ЛНР» за сприяння та координації представників влади РФ у 11.05.2014 провели фіктивний референдум про відокремлення Луганської області від України та проголошення її незалежною «державою».

Незаконні збройні формування терористичної організації «ЛНР», іррегулярні збройні формування РФ та військовослужбовці Збройних Сил РФ чинять збройний опір Україні у відновленні територіальної цілісності та забезпеченні правопорядку, при цьому учасники політичного блоку вказаних терористичних організацій, за підтримки та сприяння представників влади РФ, під виглядом органів державної влади створили окупаційні адміністрації РФ, які забезпечують подальшу окупацію та здійснюють управління вказаними територіями на місцевому рівні.

З огляду на викладене між РФ та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Частиною другою ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 19.02.2014.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII визначено, що збройна агресія РФ розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; РФ чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань РФ, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони РФ, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам РФ, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні РФ самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

При цьому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами РФ та світовою спільнотою 21.02.2022 РФ визнано «ЛНР» незалежною державою.

Надалі Президент РФ, а також інші представники влади РФ, нехтуючи вимогами п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципами Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та положеннями ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали повномасштабну неспровоковану агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

З цією метою 22.02.2022 Президент РФ підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та Радою Федерації Федеральних Зборів РФ.

В цей же день Президент РФ, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до Ради Федерації Федеральних Зборів РФ звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

23.02.2022 керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента РФ з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих «Донецької народної республіки» та «ЛНР».

24.02.2022 Президент РФ оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил Російської Федерації на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована РФ територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Згідно з до п. 6 ст. 11 Закону окупаційна адміністрація РФ - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Пунктом сьомим ст. 11 Закону передбачено, що тимчасово окупована РФ територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Одним з таких незаконних збройних формувань, створених на території Луганської області, стало «Управление государственной службы охраны Министерства внутренних дел ЛНР», юридична адреса: «ЛНР, м. Луганськ, пл. Героїв Великої Вітчизняної війни, 3», що в подальшому було реорганізовано у «Федеральное государственное унитарное предприятия «ОХРАНА» федеральной службы войск Национальной гвардии РФ по Ростовской области» з фактичною адресою розташування: м. Луганськ, пл. Героїв Великої Вітчизняної війни, 3, для функціонування якого представники військової адміністрації так званого «ЛНР» залучили невстановлених осіб як з числа місцевих мешканців, так і з числа представників держави-агресора.

Незаконне збройне формування «Управление государственной службы охраны Министерства внутренних дел ЛНР» (у подальшому - «Федеральное государственное унитарное предприятия «ОХРАНА» федеральной службы войск Национальной гвардии РФ по Ростовской области»), створене на тимчасово окупованій території Луганської області, має організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, дисципліну, визначений механізм вступу до підрозділу і порядок проходження в ньому служби.

Також встановлено, що на території м. Луганська здійснювало діяльність публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» (код ЄДРПОУ № 05763797), створене 18.06.2003 з основним видом діяльності: виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу, яке перейшло під контроль так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань «ЛНР» після тимчасової окупації вказаного населеного пункту.

Посаду охоронця зазначеної юридичної особи - ПАТ «Луганськтепловоз» обіймав ОСОБА_5 , який постійно проживав на території м. Луганська до тимчасової окупації зазначеного населеного пункту та добровільно залишився мешкати після створення так званої «ЛНР».

Після того, в невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 29.11.2022, невстановлені особи з числа співробітників військової адміністрації так званої «ЛНР» з метою забезпечення функціонування попередньо створеного незаконного правоохоронного органу - так званого «Управления Государственной службы охраны Министерства внутренних дел ЛНР», достовірно усвідомлюючи, що громадянин України ОСОБА_5 раніше обіймав посаду охоронця в ПАТ «Луганськтепловоз», а отже має відповідні знання, вміння, навички, запропонували останньому вступити до лав зазначеного незаконного правоохоронного органу на аналогічну попередньо займаній посаду охоронця.

Тоді у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, проте не пізніше 29.11.2022, громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Луганська, діючи за власним бажанням, без фізичного та психологічного примусу, добровільно погодився на викладену пропозицію невстановлених осіб, які мають відношення до військової адміністрації так званої «ЛНР» щодо зайняття посади охоронця у незаконному правоохоронному органі: «Управлении Государственной службы охраны Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики», створеному на тимчасово окупованій території України, розташованому за адресою: м. Луганськ, пл. Героїв Великої Вітчизняной війни, 3, що в подальшому реорганізовано у «Филиал государственного унитарного предприятия «ОХРАНА» федеральной службы войск Национальной гвардии РФ по Ростовской области», тобто підрозділ збройного формування держави-агресора.

Продовжуючи свої протиправні дії, починаючи з 29.11.2022, громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території тимчасово окупованого міста Луганська, усвідомлюючи неправомірність, а також суспільну небезпеку своїх дій, був призначений на посаду охоронця незаконного правоохоронного органу в розумінні ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів»: «Управления Государственной службы охраны Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики», яку обіймав до 26.06.2023.

У подальшому незаконний правоохоронний орган «Управление Государственной службы охраны Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики» реорганізовано у «Филиал государственного унитарного предприятия «ОХРАНА» федеральной службы войск Национальной гвардии РФ по Ростовской области», тобто підрозділ збройного формування держави-агресора, зі збереженням місця розташування на території м. Луганська.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, громадянин України ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, 30.08.2023 рішенням невстановлених посадових осіб «Филиала государственного унитарного предприятия «ОХРАНА» федеральной службы войск Национальной гвардии РФ по Ростовской области» був призначений на посаду охоронця цього підрозділу збройного формування держави-агресора, яку продовжив обіймати, провадячи відповідну діяльність та виконувати функціональні обов`язки.

ОСОБА_5 25.04.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Підозра, повідомлена ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності.

ОСОБА_5 , починаючи з 30.08.2023 обіймає посаду охоронця збройного формування держави-агресора «Филиал государственного унитарного предприятия «ОХРАНА» федеральной службы войск Национальной гвардии РФ по Ростовской области», розташованого на тимчасово окупованій території за адресою: м. Луганськ, пл. Героїв Великої Вітчизняной війни, 3.

Крім того, ОСОБА_5 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто також на тимчасово окупованій території, що унеможливлювало вручення йому письмового повідомлення про підозру у день його складення.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_5 відсутні.

Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про його виклик у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

Зокрема 25.04.2025 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик останнього на 16 год 00 хв 05.05.2025, на 16 год 00 хв 06.05.2025 та на 16 год 00 хв 07.05.2025 до слідчого для вручення повідомлення про підозру.

Також 29.04.2025 відповідні відомості стосовно повідомленої ОСОБА_5 підозри та повісток про виклик останнього опубліковані в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр».

Натомість у визначені дати та час ОСОБА_5 не з`явився, про причини неявки сторону обвинувачення не повідомив.

Надалі 08.05.2025 постановою прокурора, винесеною в порядку ст. 217 КПК України, матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, виділено в окреме провадження за № 0001374.

Після того 08.05.2025 на підставі постанови слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, здійснення якого доручено оперативним співробітникам Головного управління «Д» ДЗНД СБ України.

Згідно з повідомленням Головного управління «Д» ДЗНД СБ України вбачається, що з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , який наразі переховується від органу досудового, стосовно останнього заведено оперативно-розшукову справу категорії «розшук» за № 2359, проводяться відповідні оперативно-розшукові заходи.

У ході здійснення розшуку встановлено, що на даний час підозрюваний

ОСОБА_5 продовжує переховуватися від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України - у м. Луганську.

З урахуванням наведеного 05.06.2025 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, та обрано підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від слідства, прокуратури та слідчого судді на тимчасово окупованій території м. Луганська з метою уникнення кримінальної відповідальності за можливе вчинення ним злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Таким чином, притягнути підозрюваного ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

З урахуванням викладеного, слідчий просив задовольнити клопотання та надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001374 від 08.05.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Захисник ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Слідчим суддею, з урахуванням думки учасників провадження, належної якості відеоконференцзв`язку, з метою забезпечення участі захисника при розгляді клопотання слідчого та оперативності судового провадження, визнано можливим провести судове засідання за участю захисника ОСОБА_4 в режимі дистанційного судового провадження за допомогою відеоконференції.

У судовому засіданні слідчий заявлене клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти вказаного клопотання, зазначивши, що в матеріалах справи відсутні достатні докази для підозри ОСОБА_5 . Просила у задоволенні клопотання відмовити з огляду на його необґрунтованість .

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, надходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 297-1 КПК України спеціальнедосудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого підозрюваним, стосовно якого уповноваженим органом прийнято рішення про передачу його для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів, що долучені до клопотання, 25.04.2025 в рамках кримінального провадження №0001270 складено та погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України /том 2 а. м. 40-49/.

Письмове повідомлення про підозру в день його складення ОСОБА_5 вручене не було у зв`язку із неможливістю такого вручення, а тому останнього було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у спосіб, передбачений ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, а саме шляхом друкування вказаного повідомлення про підозру у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр» випуск від 29.04.2025 №86 (8011) та 25.04.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора /том 2 а. м. 53-65/.

Таким чином, при врученні ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 25.04.2025 вимоги ст. ст. 276-279, 135 КПК України дотримані, ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, в тому числі: документом «Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованного лица», виданим на ім`я ОСОБА_5 /том 1 а. м. 45-49/, протоколами огляду від 21.06.2024, 02.04.2025, 26.09.2024 /том 1 а. м. 40-41, 143-150, 175-176/, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 04.03.2025 /том 1 а. м. 156-159/, протоколами тимчасових доступів до речей та документів від 20.03.2025, 26.09.2024, 05.08.2024, 15.08.2024, 09.09.2024, 10.09.2024 /том 1 а. м. 163-166, 172-174, 180-184, 188-195, 201-208/, висновками експертів від 08.10.2024, 24.03.2025 /том 1 а. м. 217-243, том 2 а. м. 5-21/.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 викликався до слідчого для вручення письмового повідомлення про підозру на 05.05.2025, 06.05.2025, 07.05.2025. Вказані повістки відповідно до вимог ст. 135 КПК України були розміщені у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр», випуск від 29.04.2025 №86 (8011) та 25.04.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора /а. м. 50-65/. Натомість, підозрюваний ОСОБА_5 до слідчого не з`явився, причини неприбуття не повідомив.

08.05.2025 постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 виділено з кримінального провадження №0001270 від 21.06.2024 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, в окреме провадження, з присвоєнням в ЄРДР виділеним матеріалам реєстраційного номеру кримінального провадження №0001374 /том 1 а. м. 30-39/.

08.05.2025 постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 доручено оперативним працівникам СБ України /том 2 а. м. 69-77/.

08.05.2025 постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001374 зупинено у зв`язку з оголошенням розшуку підозрюваного /том 2 а. м. 78-85/.

05.06.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/25834/25-к підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою /том 2 а. м. 90-97/.

Відповідно до матеріалів виконання СБ України доручень слідчого вбачається, що за оперативною інформацією ОСОБА_5 29.11.2022 влаштувався на службу до управління державної служби охорони міністерства внутрішніх справ «ЛНР», а 30.08.2023 перейшов на службу до філіалу федерального державного унітарного підприємства «ОХРАНА» федеральної служби військ національної гвардії РФ по Ростовській області. Крім того, ОСОБА_5 отримав РНОКПП РФ, оформив «страховой номер индивидуального лицевого счета СНИЛС», що свідчить про наявність паспорту громадянина РФ /том 1 а. м. 90-92/.

З інформації, наданої Державною прикордонною службою України, вбачається, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, розмежування з тимчасово окупованою територією України ОСОБА_5 в період з 08.11.2017 по 25.07.2024 в Базі даних не виявлено /том 1 а. м. 168-169/.

Наведені обставини прямо та беззаперечно свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, кваліфікацію дій підозрюваного за ч. 7 ст. 111-1 КК України, слідчий суддя вважає наявними підстави, визначені ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001374 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати у кримінальному провадженні №0001374, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2025, дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1