Дата документу 31.07.2025 Справа № 335/8844/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/8844/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/822/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисників - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, м. Красноперекопськ, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 серпня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 серпня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 грн.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які існувати на момент застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які продовжують існувати і по теперішній час.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу залишити без задоволення, застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків: прибувати за першим викликом до суду у визначений час, заборонити покидати житло після закінчення робочого часу.

В обґрунтування своєї скарги вказує на необґрунтованість зазначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає про тривалість перебування його під вартою, що він має місце проживання та добровільно з`явився за викликом до органу досудового розслідування.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити оскаржувану ухвалу та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги вказує про необґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення, а подальше тримання його під вартою суперечить практиці ЄСПЛ.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, без надання доповнень.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційну скаргу та вказав, що обвинувачений майже 3 роки перебуває в умовах слідчого ізолятору, має місце проживання у м. Запоріжжя, проте, судом першої інстанції цей факт проігноровано.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу, без надання доповнень.

Захисник - адвокат ОСОБА_9 підтримав подану обвинуваченим ОСОБА_7 апеляційну скаргу та вказав, що останній має місце реєстрації та проживання, а також майже 3 роки перебуває під вартою.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, з клопотанням або заявою про відкладення розгляду апеляційної скарги не звертався.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених та їх захисників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останніх.

Перевіряючи доводи клопотань прокурора на предмет продовження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд правильно встановив, що доводи прокурора в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, ураховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винними, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Крім того, колегією суддів не здобуто і відомостей про стійкі соціальні зв`язки обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які б були стримуючим фактором для обвинувачених від переховування.

На переконання апеляційного суду, ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків є досить актуальним та не зменшився з проміжком часу, оскільки як випливає із оскаржуваної ухвали свідки та потерпілий під час нового розгляду ще не допитувались судом, і, відповідно, їх покази не сприйняті судом безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, а тому будучі обізнаним про анкетні дані потерпілого та свідків, обвинувачені можуть здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, на продовження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що обвинувачені раніше судимі за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, не працюють, суспільно-корисною працею не займаються, не мають постійного джерела доходу, обвинувачуються у вчиненні злочину з метою власного збагачення, що в сукупності свідчить про високу вірогідність вчинення обвинуваченими інших аналогічних злочинів.

Більш того, обвинуваченим інкримінується вчинення тяжкого умисного корисливого злочину в період відбування ними покарання з випробуванням з іспитовим строком, яке було призначено за попередніми вироками, що вказує на те, що як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 , будучі неодноразово судимими за скоєння корисливих злочинів, на шлях виправлення не стали та вчинили дії, за які знову обвинувачуються у вчиненні умисного корисливого злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а доводи сторони захисту щодо відсутності таких ризиків спростовується вищенаведеним.

Доводи про наявність у обвинувачених місця проживання та реєстрації, не можуть бути єдиною підставою для можливості застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Щодо зазначеного у судовому засіданні апеляційного суду періоду перебування обвинуваченими під вартою, то на переконання колегії суддів, тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою обумовлюються такими чинниками як складністю кримінального провадження, кількістю учасників судового провадження, обсягом дослідження доказів та відповідною процесуальною поведінкою учасників провадження.

Серед іншого, із матеріалів провадження слідує, що наразі в Вознесенівському районному суді м. Запоріжжя здійснюється новий розгляд даного кримінального провадження, оскільки вирок щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 був скасований ухвалою Дніпровського апеляційного від 25 лютого 2025 року.

Вказані обставини свідчать про наявність об`єктивних чинників тривалого розгляду зазначеного кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційних скаргах доводів, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто питання про застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з чим погоджується і апеляційний суд.

Всі інші доводи апеляційних скарг були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 серпня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 грн., залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4