Провадження № 1-кп/947/416/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001104 від 17.08.2023 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Іванівка Іванівського району Херсонської області, громадянина України, азербайджанця, із середньою освітою, не працюючого, розлученого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2023 року о 08 годин 00 хвилин інспектор взводу № 2 роти № 1 батальону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант ОСОБА_6 разом із старшим сержантом поліції ОСОБА_9 заступили на маршрут патрулювання у Київському районі міста Одеси.

Під час несення служби 17.08.2023 року приблизно о 17 год. 47 хв. за адресою: м. Одеса, вул.Фонтанська дорога, буд. 90 за усним зверненням громадян останні почали переслідування транспортного засобу "Mitsubishi Pajero" сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 .

У подальшому, 17.08.2023 року о 17 год. 49 хв. поблизу будинку 1-Б по вул. Львівській в м. Одесі, патрульними було виявлено транспортний засіб "Mitsubishi Pajero" сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на забороненому сигналі світлофору, під керуванням ОСОБА_8 . В цей час старший лейтенант ОСОБА_6 , вийшов із службового автомобілю, усно та за допомогою спецзасобу (жезлу) висунув вимогу про зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_8 . Проте, останній діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень під час виконання цим працівником своїх службових обов`язків, проігнорував вимогу та продовжив рух на вказаному транспортному засобі намагаючись здійснити наїзд на ОСОБА_6 . В результаті чого ОСОБА_8 вдарив правою частиною транспортного засобу "Mitsubishi Pajero" сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 коліно лівої ноги ОСОБА_6 , а також пошкодив кисть правої руки.

Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив інспектору 2 взводу 1-ї роти 2-батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , який знаходився у форменому одязі, під час виконання службових обов`язків, з табельною вогнепальною зброєю тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правої кисті, саден на правій кисті, забою лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків.

В ході судового розгляду 11.06.2025 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 укладена угода про примирення.

Згідно вищевказаної угоди в угоді враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність суспільного інтересу.

При визначенні та узгодженні покарання сторони дійшли згоди, що беручи до уваги, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за ч. 2 ст. 345 КК України, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи вимоги частини 1 статті 69-1 щодо граничного розміру покарання, санкцію частини 2 статті 345 КК України, сторони домовились про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання: 1 рік обмеження волі із застосуванням статті 75 КК України з іспитовим строком та покладанням обов`язків відповідно до статті 76 КК України.

Розглядаючи в порядку ч. 3, ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примиренння між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_8 визнав себе винним у повному обсязі та цілком підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке викладено в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся та повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладання та затвердження угоди, просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену міру покарання.

Захисник просив суд затвердити угоду про примирення.

Потерпілий підтримав укладання угоди про примирення, зазначивши, що обвинувачений відшкодував йому нематеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в повному обсязі, тому він не має до обвинуваченого будь-яких претензій. Просив суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України відповідно до вимог частини 4 статті 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки її затвердження, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 також повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 345 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, обвинувачений ОСОБА_8 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає санкції кримінального закону та загальним засадам призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України.

Оскільки умови угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку, про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_8 узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 22.08.2023 року підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не застосований.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370-374, 394, 473-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 11.06.2025 року між обвинуваченим ОСОБА_8 іпотерпілим ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не застосований.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 72 КК України у разі приведення вироку до виконання у строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати період його попереднього ув`язнення з моменту йог фактичного затримання, а саме з 17.08.2023 року по 18.08.2023 року, а також з моменту застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме з 18.08.2023 року по 14.10.2023 року.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 22.08.2023 року - скасувати.

Речові докази:

-змив РБК з передньої правої двері, змив РБК з задньої правої двері знищити;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля марки "Mitsubishi Pajero", транспортний засіб марки "Mitsubishi Pajего" сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю власнику.

-Оптичні диски DVD з відеозаписами зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст. 394 ч.4 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору

Суддя ОСОБА_1