ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0002510 від 02 жовтня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Профінтерн Вовчанського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 не маючого судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , вчинив кримінальні правопорушення за встановлених, в судовому засіданні, обставин.

Так, ОСОБА_4 01 жовтня 2024 року о 19 год 00 хв, перебував в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав спиртні напої разом із господарем даного домоволодіння ОСОБА_6 , а також із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В цей час між ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, підійшовши до ОСОБА_6 , який сидів в цей час на дивані, наніс йому декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя, після чого, схопивши ОСОБА_6 двома руками, кинув його на підлогу та сівши на нього зверху, перебуваючи в положенні сидячи на стегнах ОСОБА_6 який в цей час лежав спиною на підлозі, наніс йому ще декілька ударів кулаками правої та лівої руки навідмаш в область обличчя.

В цей момент до ОСОБА_4 , який перебував в даному положенні, підійшов ОСОБА_8 та намагався відтягнути його від ОСОБА_6 , у зв`язку із чим ОСОБА_4 підвівся та з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , покинув на декілька хвилин приміщення житлового будинку.

Після цього ОСОБА_4 , повернувшись до приміщення житлового будинку, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , в той момент коли останній продовжував перебувати в положенні лежачи на спині на підлозі в кімнаті будинку, ОСОБА_4 знаходячись в напівзігнутому положенні над ним, наніс ОСОБА_6 близько 10 ударів кулаками правої та лівої руки навідмаш в область обличчя та тулуба, а також з метою реалізації свого злочинного умислу, із докладанням фізичних зусиль, наніс ОСОБА_6 близько 5-6 ударів правою ногою із відтяжкою навідмаш в область тулуба та грудної клітини.

Відповідно до висновку експерта № 12-17-853 Чт/24 від 30 жовтня 2024 року в результаті протиправних дій з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_6 були спричинені наступні тілесні ушкодження:

- закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця в лівій навколоочній області, синця в правій навколоочній області, синця на лівій щоці, крововиливів м`яких покровів голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, крововиливу під тверду мозкову оболонку, крововиливу під м`які мозкові оболонки;

- закрита тупа травма грудної клітки у вигляді підшкірної емфіземи по всій поверхні правої половини грудної клітки, синців на лівій половині грудної клітки, на правій боковій половині грудної клітини, на передній поверхні грудної клітки, крововиливів вздовж переломів ребер; переломи 2,3,4,6,7,8,9 правих ребер по під пахвовій лінії, перелом 5-го правого ребра по середньо-ключичній лінії, переломи 4,5,6,7,8,9 лівих ребер по під пахвовій лінії, перелом 4,5,6,7 лівих ребер по задньо-пахвовій лінії.

Відповідно до п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, закрита тупа травма грудної клітки , яка ускладнились в своїй течії розвитком легенево-серцевою недостатністю має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, згідно пп. 2.1.1. а), 2.1.2., 2.1.3 о), л) «Правил …» Закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця в лівій навколоочній області, синця в правій навколоочній області, синця на лівій щоці, крововиливів м`яких покровів голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, крововиливу під тверду мозкову оболонку крововиливу під м`які мозкові оболонки тілесне ушкодження середньої тяжкості, що викликало тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (21 день), згідно пп. 2.2.1. а), б), в), 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.

Вищевказана закрита тупа травма грудної клітки ускладнилася в своїй течії розвитком легенево-серцевої недостатності, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_6 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , що виразились у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті, ОСОБА_6 через нетривалий проміжок часу помер на території АДРЕСА_3 .

Окрім цього 01 жовтня 2024року о 19 год. 30 хв. у ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, під час перебування в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в той час коли ОСОБА_8 намагався припинити його дії щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_4 , діючи навмисно, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в положенні стоячи, обличчям до ОСОБА_8 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме - в область лівого ока. Після отриманого удару ОСОБА_8 покинув приміщення житлового будинку та вийшов на подвір`я.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно та протиправно, наздогнавши останнього на території подвір`я за вказаною адресою, наніс йому ще близько 4-х ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя, після чого, припинивши свої дії, повернувся до приміщення житлового будинку.

Відповідно до висновку експерта № 12-14-211-Ч/24 від 23 жовтня 2024 в результаті протиправних дій з боку ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця в правій навколоочній області, синця в лівій навколоочній області, синця в області правої надбрівної дуги, які по ступеню тяжкості тілесних пошкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно до п.п.2.3.2. б),2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 121 та ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно вчинив кримінальні правопрушення, які йому інкриміновано. Надав свідчення щодо місця, часу, способу їх вчинення, підтвердивши правильність, викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному щиро каявся.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням, та кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорювали, цивільний позов не заявляли, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечували, положення та наслідки застосування якої їм роз`яснені і зрозумілі, добровільність своєї позиції засвідчили письмово.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121КК України.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному легкому тілесному ушкодженні. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинені ним кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєних кримінальних правопорушень, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, яке полягало в тому, що обвинувачений надавав органам досудового розслідування всіляку допомогу у встановленні невідомих їм обставин справи і визнає ці обставини, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України такими, що пом`якшують його покарання. Обставинами, що обтяжують покарання винного передбаченими ст. 67 КК України, які суд враховує при призначенні покарання, є вчинення кримінальних правопорушень особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 743 від 23 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю, відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають вчинені правопорушення, ОСОБА_4 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Окрім того суд зазначає, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові ВС від 17 вересня 2020 року (справа № 739/1140/18), судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до покарання і за визначених законом умов тягне настання для такої особи відповідних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних проваджень у разі вчинення такою особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли саме виникає судимість (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості або її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язане зі спливом термінів, передбачених ст. 89 КК України, протягом яких особа повинна дотриматись визначених законом вимог та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашено або знято, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків попередньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі й при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, віднесених законодавством до кримінального проступку та тяжкого злочину, особу винного, який має постійне місце проживання, його вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та вказує на достатній рівень соціалізації ОСОБА_4 та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, його ставлення до скоєних кримінальних правопорушень та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 121 та ч.1 ст.125 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт в межах санкції відповідної частини статті.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Вказану міру покарання обвинувачений ОСОБА_10 повинен відбувати реально.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 08 жовтня 20254 року на тимчасово вилучене в ході огляду місця події, проведеного 02 жовтня 2024 року за адресою: Харківська область, Куп`янський район, село Катеринівка, вул. Зоря, буд №45, майно, а саме: наволочку світлого кольору підлягає скасуванню.

До набрання цим вироком законної сили, на підставі ч. 4 ст. 176, ст. ст. 177, 183 КПК України, за клопотанням прокурора, враховуючи призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд залишає без змін.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років і 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років і 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме: з 02 жовтня 2024 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- два змиви плям РБК зовні схожих на кров вилучених з підлоги в кімнаті №2, які поміщено до двох окремих паперових конвертів, на яких маються пояснювальні написи, підписи слідчого, понятих та учасників огляду; наволочка світлого кольору на якій маються плями РБК зовні схожі на кров, яку поміщено до паперового конверту, на якому маються пояснювальні написи, підписи слідчого, понятих та учасників огляду; капці резинові чорного кольору, без маркувань на них, які поміщено до сейф-пакету PSP 3020695 та зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, Куп`янський район, смт. Великий Бурлук, вул. Центральна, буд. 55 знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 08 жовтня 20254 року на тимчасово вилучене в ході огляду місця події, проведеного 02 жовтня 2024 року за адресою: Харківська область, Куп`янський район, село Катеринівка, вул. Зоря, буд №45, майно, а саме: наволочку світлого кольору скасувати.

До набрання цим вироком законної сили, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2024 року та продовжений ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 27 листопада 2024 року, 13 січня 2025 року та 10 березня 2025 року - залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1