Справа № 595/636/25
Провадження № 1-кп/595/108/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2025 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000051 від 03 квітня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

-вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 27.07.2006 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі, яке відбув та 05.03.2009 звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання;

-вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.10.2009 за ч. 2 ст. 152 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, яке відбув та звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання;

-вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 05.06.2018 за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту, яке відбув та 12.07.2018 звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання;

-вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01.10.2020 за ст. 395, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.02.2021 за ч. 4 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01.10.2020, більш суворим, призначеним даним вироком, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06.12.2021 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за новим вироком, більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23.01.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, остаточно визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, яке відбув та 16.07.2024 звільнений з місця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2024 року стосовно ОСОБА_5 , який відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби в період з 16.07.2020 по 16.07.2024, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова (справа №466/6334/24, провадження №1-в/466/300/24) на підставі ст. ст. 2, 3, 5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік, застосовано такі обмеження: 1) заборонено вихід з будинку (квартири) з 22:00 год. до 06:00 год.; 2) зобов`язано з`являтися у відділ поліції за місцем свого проживання для реєстрації; 3) заборонено змінювати місце проживання без дозволу відділу поліції.

У встановленому законом порядку, 03 вересня 2024 року ОСОБА_5 у приміщенні відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ознайомлено під особистий підпис з ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 червня 2024 року про встановлення адміністративного нагляду. Також повідомлено, щоб він став на облік у відділенні поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, як особа, що підлягає адміністративному нагляду, вказавши місце свого проживання: АДРЕСА_1 .

Також, повідомлено про необхідність дотримання встановлених ухвалою обмежень і зобов`язань та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, передбачену ст. 395 КК України, за самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Разом з тим, в ході неодноразово проведених з ОСОБА_5 бесід, останньому також роз`яснювався порядок та умови відбуття адміністративного нагляду та він попереджався про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, що передбачено ст. 395 КК України. Однак, не зважаючи на неодноразові роз`яснення та попередження, в ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на самовільне залишення місця свого постійного проживання, що по АДРЕСА_1 , з метою ухилення від адміністративного нагляду.

В подальшому, 23 березня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , обізнаного з обмеженнями, встановленими ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 червня 2024 року щодо заборони залишати будинок за місцем проживання по АДРЕСА_1 з 22.00 години по 06.00 годину та повідомляти відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП у Тернопільській області про зміну місця проживання, виник умисел, спрямований на самовільне залишення без поважних причин місця свого проживання по АДРЕСА_1 , з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Так, 23 березня 2025 року ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, тобто без дозволу відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП у Тернопільській області, залишив постійне місце проживання по АДРЕСА_1 та направився у м. Мостиська Львівської області, звідки повернувся за місцем свого проживання 29 березня 2025 року, чим порушив обмеження, передбачені п. п. 1, 3 ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 13.06.2024 про встановлення йому адміністративного нагляду та вимоги ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України.

30 квітня 2025 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_4 , у відповідності до ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Бучацької окружної прокуратури укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ст. 395 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн., яке повинен понести ОСОБА_5 .

Угодою передбачено наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодокримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України).

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції статті обвинувачення. При цьому, суд враховує те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Вказані обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а тому його дії кваліфікує за ст. 395 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся, запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 395, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 квітня 2025 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1