КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3425/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довговоля, Володимирського району, Рівненської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001), ч. 5 ст. 191 КК України -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року задоволено клопотання заступника керівника відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001170 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обраховувати з 09.04.2025 та до 07.06.2025.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, - у розмірі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн., у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків визначено до 09.06.2025.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання від 09.04.2025 заступника керівника відділу ГСУ ДБР України ОСОБА_10 , погодженого прокурором ОГП ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001170.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, безпідставною, що не ґрунтується на нормах процесуального права, і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з допущенням слідчим суддею істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи.

Апелянт вказує на те, що слідчий та прокурор не довели належним чином наявність жодної із обставин, передбачених ч. 1 cт. 194 КПК України.

Також апелянт зазначає, що як вбачається зі змісту врученого ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 09.04.2025, вона є абсолютно необґрунтованою та безпідставною, оскільки не підтверджується жодними достатніми та належними доказами. Жодний із документів (долучених до клопотання) та доводів детектива не містить будь-яких фактичних даних про наявність як ознак об`єктивної сторони вказаних складів злочинів, так і суб`єктивної сторони(умисел, корисливий мотив, змова із невстановленими особами).

Жодних підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України, а також необхідності затримувати ОСОБА_7 , без відповідної ухвали слідчого судді, у слідчих ДБР не було, незаконні дії слідчих свідчать про вчинення процесуального тиску як на ОСОБА_7 так і інших підозрюваних в цьому кримінальному провадженні з метою умисного обмеження їх свободи.

Крім того апелянт зазначає, про не доведення існування ризиків, визначених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КК України на які сторона обвинувачення посилається у клопотанні.

Визначений розмір застави є необґрунтованим та непомірним для ОСОБА_7 та призводить до суттєвого погіршення матеріального становища його родини, та нормального забезпечення неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні.

При цьому, застосування третього по суворості запобіжного заходу у вигляді застави та непомірного її розміру, стороною обвинувачення навіть не досліджено можливості досягнення завдань застосування запобіжного заходу, шляхом покладенням відповідних процесуальних обов`язків, визначених у ч. 5 ст. 194 КПК України.

З іншого боку, обставини справи, зміст повідомлення про підозру, обґрунтування клопотання та сторони захисту свідчать про можливість застосувати до ОСОБА_7 особистого зобов`язання чи домашнього арешту з покладенням певних процесуальних обов`язків.

Апелянт також звертає увагу на те, що ОСОБА_7 характеризується виключно з позитивної сторони, на протязі тривалого часу проживає та зареєстрований за однією і тією ж адресою, має на утриманні неповнолітнього сина, на протязі тривалого часу працює на одній і тій самій роботі, має міцні соціальні зв`язки, незначний майновий стан та низькі доходи, неодноразово відзначався нагородами та відзнаками за сумлінну працю в системі профспілок України, є особою поважного віку та має проблеми зі здоров`ям.

Вказані факти свідчать про здатність і бажання ОСОБА_7 виконувати усі обов`язки, у разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою та визначенням розміру застави.

Стороною обвинувачення не враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має стійкі професійні, ділові та соціальні зв`язки.

Однак, слідчим суддею вказані стороною захисту доводи та долучені докази взагалі не взяті до уваги, відповідні факти не перевірялись та, відповідно, не враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначенні такого обтяжливого розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001170 від 20.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001), ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 (в редакції Закону № 430-IV від 16.01.2003) та іншими статями КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні забезпечується групою прокурорів з числа прокурорів Офісу Генерального прокурора.

ОСОБА_12 в період часу приблизно з вересня по листопад 2015 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, обіймаючи посаду Голови Правління ПрАТ «Укрпрофтур» - Голови Наглядової ради ПрАТ «Рівнетурист» перебуваючи у місті Києві та місті Рівному, діючи з корисливих мотивів, прийняв рішення створити, а в подальшому створив та здійснював керівництво стійким ієрархічним злочинним об`єднанням (злочинною організацією), до якого в різний період часу залучив Голову Федерації професійних спілок України ОСОБА_13 , Голову Правління ПрАТ «Рівнетурист» ОСОБА_7 , секретаря Наглядової ради ПрАТ «Рівнетурист» ОСОБА_14 , засновника та директора ТОВ «Турист Сервіс» ОСОБА_15 та інших невстановлених на цей час досудовим слідством осіб, які зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, а саме розтрати в особливо великих розмірах державного майна, яке перебувало у віданні Федерації професійних спілок України, ПрАТ «Укрпрофтур» та інших створених ними суб`єктів господарювання та його легалізації (відмивання).

09.04.2025 о 08 год. 06 хв. у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про те, що він підозрюється: - в участі у злочинній організації з метою вчинення особливо тяжкого злочину, а також в участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 255 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001);

- розтраті чужого майна, що перебувало у його віданні шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, організованою групою в особливо великому розмірі, у розтраті чужого майна, що перебувало у його віданні шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій повторно, організованою групою в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191 КК України.

Надалі, 09.04.2025 о 08 год. 09 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку п. 4 ч. 1 ст. 208, абз. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України. Підставою для затримання підозрюваного ОСОБА_7 слугувало те, що виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива його втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності, як особи, підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України.

10.04.2025 заступник керівника відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні №0001170 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане клопотання слідчого обґрунтоване тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, останній може виїхати за межі України, володіє доступом до нерухомого майна за кордоном, чи іншим чином переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаним із триманням під вартою.

Окрім того, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів країни № 57 від 27.01.1995 регламентовані обмеження для виїзду осіб призовного віку за межі України на час дії воєнного стану.

Наведені обставини свідчать, що ОСОБА_7 може безперешкодно перетнути державний кордон.

В ході дослідження матеріального стану підозрюваного та членів його родини, міцність їх соціальних зв`язків можливо прийти до висновку, що члени родини постійно перебувають за кордоном де фактично забезпечені місцем проживання, що було придбано за відсутності обґрунтовано законних доходів, об`єкти нерухомості, які тривалий час використовувались ними - перереєстровані на інших осіб, які можливо причетні до вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення;

- п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Оскільки підозрюваний ОСОБА_7 тривалий час працює в системи Федерації профспілок України та створених нею суб`єктів господарювання то, користуючись своїм авторитетом серед підлеглих та можливих співучасників розслідуваних злочинів, наявні обґрунтовані підстави вважати що існує ризик спотворення, знищення та приховування ще не здобутих документів, які не перебувають у володінні сторони обвинувачення та є у розпорядженні ФПУ, ПрАТ «Укрпрофтур», ПрАТ «Рівнетурист» та інших володільців. Крім того, під час тривалих слідчих дій не вдалося відшукати типові документи діяльності ПрАТ «Укрпрофтур», ПрАТ «Рівнетурист», в тому числі кадрові документи ОСОБА_12 , ОСОБА_7 тощо;

- п. 3 - незаконно впливати на свідка, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Оскільки підозрюваний ОСОБА_7 тривалий час працює в системи Федерації профспілок України та створених нею суб`єктів господарювання то, користуючись своїм авторитетом серед підлеглих та можливих співучасників розслідуваних злочинів, наявні обґрунтовані підстави вважати що існує ризик, що він може застосовувати вплив до працівників та користувачів відчуженого майна, нотаріусів, осіб, які не допитані в кримінальному провадженні, з метою викривлення слідів кримінального правопорушення тощо;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. За час роботи в системи Федерації профспілок України та створених нею суб`єктів господарювання, наявні обґрунтовані підстави вважати що у ОСОБА_7 з`явились міцні робочі та позаробочі зв`язки з працівниками державних, правоохоронних та контролюючих органів місцевого та загальнодержавного рівня, органів місцевого самоврядування, що в свою чергу збільшило корупційні ризики при перебуванні ним на займаній посаді. Вказані зв`язки можуть бути використані ОСОБА_7 для впливу на результати досудового розслідування кримінального провадження та його судового розгляду;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, відмінного від тримання під вартою, дозволить останньому координувати та узгодити свої дії з іншими співучасниками розслідуваних злочинів чи іншими особами, які можуть бути причетними до вчинення злочинів, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для незаконного впливу на понятих, які брали участь у першочергових слідчих діях, створення неправдивих показань чи штучних доказів, що створить сукупність об`єктивних ознак складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 386 або 396 КК України, що також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 177 КПК України.

Крім того, встановлено, що членами злочинної організації здійснено розтрати інших об`єктів нерухомого майна, що знаходилось у власності держави та у віданні профспілкових організацій, а також готуються до продажу нові цілісні майнові комплекси, споруди та нерухоме майно.

Враховуючи вищенаведені ризики, посаду, яку обіймав підозрюваний, наявність стійких зв`язків з керівниками підприємств, установ та організацій, військових формувань тощо, обрання інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також є недоцільним, оскільки останній вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Застосування такого запобіжного заходу жодним чином не мінімізує наведені вище ризики.

Таким чином, із урахуванням вищевказаних ризиків, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень.

Враховуючи характер та тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , зважаючи на негативний суспільний резонанс, викликаний вчиненими злочинами та дискредитацію своїми діями профспілкового руху, репутацію ОСОБА_7 , явного корисливого мотиву його дій, просив суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави в розмірі 66 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 99 мільйонів 924 тисячі гривень. Вказаний розмір застави обумовлений тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень, матеріальним станом членів злочинної організації та можливістю залучення додаткових ресурсів від співучасників злочинів та інших осіб.

Посилаючись на викладене, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 66 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 99 мільйонів 924 тисячі гривень, в разі сплати яких покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

10.04.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07.06.2025.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, - у розмірі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн., у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти, з покладенням на підозрюваного, у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави обов`язків, які визначені даною ухвалою строком до 09.06.2025.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, прийшов для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001), ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, слідчий суддя зазначив, що на обґрунтування пред`явленої ОСОБА_7 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази, які долучені до матеріалів клопотання, які обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_7 , до вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходив з практики Європейського суду з прав людини та вважав, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучено до матеріалів клопотання, а саме у: заяві про державну реєстрацію прав № 491-ю від 22.07.2011 /а. м. 55/, свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 22.07.201 за адресою: АДРЕСА_2 , літера А-3 /а. м. 56/, протоколі засідання Правління ПрАТ «Рівнетурист» № 88 від 02.11.2015 /а. м. 57-58/, листі Голови Правління ПрАТ «Рівнетурист» ОСОБА_7 від 16.11.2015 № 274 /а. м. 59-60/, листі Голови Правління ПрАТ «Укрпрофтур» ОСОБА_12 від 27.11.2015 № 625 /а. м. 65-66/, постанові Президії ФПУ від 24.12.2015 № П-42-17, підписаній ОСОБА_13 /а. м. 67-68/, рішенні Правління ПрАТ «Укпрофпрофтур» № РП-52-5 від 25.12.2015 /а. м. 70/, протоколі засідання Наглядової ради ПрАТ «Рівнетурист» від 28.01.2016 № 27 /а. м. 71-72/, договорі від 18.03.2016 купівлі-продажу 19/100 частин приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 36, літера А-3, укладеному між ПрАТ «Рівнетурист» в особі ОСОБА_7 та ТОВ «Турист Сервіс» в особі ОСОБА_15 /а. м. 73-74/, договорі від 11.11.2016 купівлі-продажу 19/100 частин приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 36, укладеному між ТОВ «Турист Сервіс» в особі ОСОБА_15 та ТОВ «Меланж Груп» в особі ОСОБА_16 /а. м. 75-78/, листі Голови Правління ПрАТ «Рівнетурист» ОСОБА_7 від 10.07.2017 № 182 /а. м. 79-80/, листі Голови Правління ПрАТ «Укрпрофтур» ОСОБА_12 від 11.08.2017 № 517 /а. м. 81-82/, листі ФПУ № 52/01-29/880 від 16.08.2017 /а. м. 83/, протоколі засідання Наглядової ради ПрАТ «Рівнетурист» № 42 від 23.08.2017 /а. м. 91-92/, договорі від 01.09.2017 купівлі-продажу 44/100 частин приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 36, літера А-3, укладеному між ПрАТ «Рівнетурист» в особі ОСОБА_7 та ТОВ «Турист Сервіс» в особі ОСОБА_15 /а. м. 85-88/, договорі від 13.09.2017 позики грошей між ОСОБА_17 та ТОВ «Турист Сервіс» в особі ОСОБА_15 /а. м. 102-103/, договорі від 21.09.2017 іпотеки між ОСОБА_17 та ТОВ «Турист Сервіс» в особі ОСОБА_15 /а. м. 115-120/, протоколі огляду від 28.10.2024 руху коштів по банківських рахунках ТОВ «Турист Сервіс» та відомості по руху грошових коштів по рахунках товариства в АТ «Укрексімбанк» та АТ «КБ «Приватбанк» /а. м. 121-125/, заявах ОСОБА_15 та ОСОБА_17 від 09.11.2017 про звернення предмету іпотеки на користь ОСОБА_17 /а. м. 126-127/, листі Голови Правління ПрАТ «Рівнетурист» ОСОБА_7 від 15.08.2018 № 149 /а. м. 130-131/, листі Голови Правління ПрАТ «Укрпрофтур» ОСОБА_12 від 07.09.2018 № 515 /а. м. 128-129/, постанові Президії ФПУ від 20.09.2018 № П-16-12, підписаній ОСОБА_13 /а. м. 130-132/, протоколі засідання наглядової ради ПрАТ «Рівнетурист» від 26.09.2018 № 54 /а. м. 165-166/, договорах від 23.10.2018 та 25.10.2018 купівлі-продажу частини площею 909 кв.м. приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , укладених між ПрАТ «Рівнетурист» в особі ОСОБА_7 та ТОВ «Меланж груп» в особі ОСОБА_16 /а. м. 136-139, 151-154/, договорі від 09.12.2021 про поділ будівлі ресторану готелю «Турист» за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 36, між ОСОБА_18 та ТОВ «Меланж Груп» в особі ОСОБА_16 /а. м. 168-174/, рапорті ДКІБ СБУ від 21.02.2024 про родинні зв`язки підозрюваних та інших осіб /а. м. 178-180/, висновку експертів за результатом проведення комісійної судової оціночної експертизи від 18.11.2024 № 6290/24-42, відповідно до якого ринкова вартість 19/100 будівлі ресторану літера А-3, площею 624,6 кв.м. становить 5 млн. 994 тис. 460 грн /а. м. 181-182/, висновку експертів за результатом проведення комісійної судової оціночної експертизи від 29.11.2024 № 6291/24-42, відповідно до якого ринкова вартість 44/100 будівлі ресторану літера А-3, площею 1446,5 кв.м. становить 9 млн. 206 тис. 74 грн /а. м. 183-184/, висновку експертів за результатом проведення комісійної судової оціночної експертизи від 29.11.2024 № 6292/24-42, відповідно до якого ринкова вартість 2/3 частини площею 909 кв.м. ресторану становить 3 млн. 856 тис. 330 грн, а 1/3 частини площею 909 кв.м. - 1 млн 937 тис. 277 грн /а. м. 185-187/, висновку експерта за результатом проведення судової почеркознавчої експертизи від 30.10.2024 № 7690/24-32 /а. м. 188-191/, протоколі від 15.01.2024 огляду документів, вилучених за адресою проживання ОСОБА_12 /а. м. 192-194/, висновку службового розслідування ГУНП в Рівненській області від 11.03.2024 /а. м. 198-213/, протоколах негласних слідчих (розшукових) дій від 25.10.2023, 07.05.2024, 10.05.2024 /а. м. 214-231/.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру повідомлену ОСОБА_7 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001), ч. 5 ст. 191 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як вказав слідчий суддя, з чим погоджується колегія суддів, що єдоведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від слідства та суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим. Так, інкриміновані підозрюваному злочини є особливо тяжкими, санкції ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001), ч. 5 ст. 191 КК України передбачають покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 12 років. При цьому нижня межа ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Таким чином, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні вказаного злочину, можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням в силу приписів ст. 75 КК України виключається. Така суворість та безальтернативність покарання може спонукати особу переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності, що обумовлює існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні. При цьому наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, а саме того, що він має постійне місце проживання, дружину, неповнолітню дитину, офіційне працевлаштування, хоч і позитивно характеризує підозрюваного, але не нівелює вказаного ризику, особливо на початковій стадії досудового розслідування особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, вбачається з того, що як вказують слідчий, прокурор, на даній стадії провадження існують підстави вважати, що слідством виявлено та зібрано не повний обсяг речей і документів, що мають значення для кримінального провадження, та про такі предмети, документи, місця їх приховання можуть знати лише особи, які безпосередньо вчиняли інкриміновані діяння. ОСОБА_7 може знати про достовірне знаходження не вилучених на даний час речей та документів, що можуть бути знаряддями вчинення злочинів, мають значення речових доказів. У зв`язку з вказаним, слідчий суддя вбачає реальні ризики того, що зазначені предмети можуть бути знищені, спотворені тощо, що оцінено в сукупності із даними про особу підозрюваного.

З урахуванням інкримінування підозрюваному участі в злочинній організації, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному провадженні. Зокрема, з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, інших осіб, ймовірно причетних до розслідуваних кримінальних правопорушень, може особисто вчинити дії чи схиляти інших осіб до вчинення дій, спрямованих на примушення до надання неправдивих показань, здійснювати на них тиск та залякування, в тому числі підкуп. При цьому, доказове значення для суду мають тільки ті показання, які суд сприймав безпосередньо під час судового засідання (або ж отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України), тому до допиту осіб в суді такий ризик залишається актуальним.

Наявний також ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з іншими підозрюваними/співучасниками з метою уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності. Останні можуть обговорювати спільну версію своєї невинуватості у злочинах, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх причетних до розслідуваних кримінальних правопорушень осіб. Підозрюваний також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом зловживання процесуальними правами, що може полягати у неявці для проведення процесуальних дій у справі чи затягуванні з ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування.

Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень шляхом використання своїх повноважень на посаді Голови Правління ПрАТ «Рівнетурист», наразі продовжує займати вказану посаду відповідно може продовжувати незаконну діяльність, будучи надалі задіяним у протиправних схемах.

Твердження сторони захисту про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження існування визначених ст. 177 КПК України ризиків та їх необґрунтованість слідчим суддею визнано безпідставними з огляду на вищевикладене.

При цьому слідчий суддя прийняв доводи захисту щодо позитивних характеристик ОСОБА_7 , його сімейного стану та встановив, що вказані обставини, враховуючи конкретні обставини провадження та характер ризиків, наявності таких ризиків не спростовують.

Також слідчим суддею перевірено твердження захисника, щодо безпідставності затримання ОСОБА_7 , однак слідчий суддя до них ставиться скептично, оскільки вважав наявними обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ст. 255 КК України. Так, в ході обшуку 10.01.2024 за місцем проживання ОСОБА_12 (який згідно підозри є організатором злочинної групи) виявлено та вилучено численні документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності ПрАТ «Укрпрофтур» та «Рівнетурист». У сукупності із оперативними даними щодо наявності у членів злочинної організації значних зв`язків, у тому числі в правоохоронних органах та судах, вказане дає підстави вважати, що підозрювані, дізнавшись деталі розслідування кримінального провадження, могли здійснювати дії, спрямовані на втечу з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкриміновані злочини не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя не в праві визначити розмір застави, який завідомо підозрюваним не може бути сплачений через його майновий стан.

Тому, слідчий суддя враховуючи конкретні обставини та тяжкість правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_7 , та кількість інкримінованих епізодів протиправної діяльності та його роль в розслідуваній протиправній діяльності згідно повідомлення про підозру, даних про його особу, інші дані відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, із урахуванням принципів розумності і співмірності, вважав необхідним визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти, оскільки внесення застави в такому розмірі на переконання слідчого судді буде справедливим та достатнім гарантуванням запобігання ризикам та виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На думку колегії суддів, саме така застава достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків, й повинна утримувати підозрюваного в межах належної процесуальної поведінки.

Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії суддів немає.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не встановив, чому не є достатнім такий запобіжний захід як особисте зобов`язання чи домашній арешт, є безпідставними.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, всупереч твердженням апелянта, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року,- залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3