Справа № 509/4953/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Овідіополь, Одеської області кримінальне провадження №0000298 від 17.05.2016 року за обвинуваченням відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), уродженець село Нові Трояни Болградського району Одеської області Україна, болгарин за національністю, із вищою освітою, одружений, офіційно працевлаштований, є інвалідом 2-ої групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення

учасники кримінального провадження по справі:

прокурор ОСОБА_3

потерпіла та цивільна позивачка ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7

обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 -

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2026 року в 13.30 годин у світний час доби, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним легковим автомобілем « TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по праві смузі проїзної частини автодороги сполученням «м. Одеса - м.Чорноморськ», яка має дві смуги для руху транспортних засобів в напрямку м. Чорноморськ і одну смугу для транспортних засобів в напрямку м. Одеси, розділених між собою лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, з боку м. Чорноморськ в напрямку м. Одеси.

В цей час у зустрічному напрямку, тобто по праві смузі проїзної частини автодороги сполученням «м. Одеса м. Чорноморськ», з боку. Одеси в напрямку м. Чорноморська, здійснював рух автомобіль «ВАЗ 210990», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

При знаходженні автомобіля «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на правій смузі проїзної частини для руху транспорту в бік м. Одеси, водій ОСОБА_4 , маючи реальну і об`єктивну можливість виявити попереду свого автомобіля небезпеку для наміченого маневру вищевказаний зустрічний автомобіль «ВАЗ-210990», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який здійснював рух по праві смузі свого напрямку руху, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, на ділянці автодороги сполученням « м .Одеса - м.Чорноморськ » розташований на 11 км + 700 м. в Овідіопольскому районі Одеської області, став виконувати маневр повороту ліворуч в напрямку ґрунтової дороги, яка розташована в полі та яка вела до тепличного господарства «Вітряк», для чого змінив напрямок руху керованого ним автомобіля ліворуч, перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, яка розділяла зустрічні напрямки руху транспортних засобів, виїхав на смугу зустрічного руху і не надав дорогу зазначеному зустрічному автомобілю, внаслідок чого допустив зіткнення правої бічної сторони кузова керованого ним автомобіля «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з передньою стороною кузова автомобіля «ВАЗ 210990», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події:

-смертельно-травмовано пасажира автомобіля «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 765-1535/16 ід 19.08.2017 р., заподіяні наступні тілесні ушкодження: а) садна обличчя; б) закрита травма грудної клітки і живота: переломи 2-6-го правих ребер, 5-6 лівих ребер, симфізу, верхньої гілки правої донної кістки, крововиливи в біля ниркову жирову клітковину справа, в за,-і передочеревину клітковину, очеревину малого таза, дно січового міхура, в правий клубово поперековий м1яз, в шлунково ободову зв1язку, розриви селезінки та підшлунково-12-типалої артерії, які виникли від дії тупих предметів зі значною силою, якими з`явилися деталі салону автомобіля в момент його зіткнення з перешкодою, та які в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя відповідно пункту 2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Смерть ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з триманою ним в результаті ДТП закритою поєднаною травмою грудної клітини та живота у вигляді переломів ребер, кісток тазу, розривів селезінки та підшлунково-12-типалої артерії, і настала від шоку;

- травмовано пасажира автомобіля «ВАЗ 210990», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій згідно з висновком судово-медичної експертизи №1862 від 01.09.2017 заподіяні наступні тілесні ушкодження: відкрита непроникаюча черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку легкого ступеню, закритий перелом передньої чарунки решітчастої кістки зліва, крововилив в лобну пазуху та решітчастий лабіринт зліва, забійно-скальпована рана лобної області зліва, забійно-скальпована рана лобної області зліва, крововилив в лобну пазуху та решітчастий лабіринт зліва, забійно скальпована рана лобної області зліва, забійна рана підборіддя, забійні рани області лівого колінного суглобу та лівої гомілки, садна кінцівок, які утворилися від дії тупих предметів, якими били частини салону рухаючогося автомобіля в момент зіткнення транспортних засобів, та які в сукупності спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог п.п.1.5,2.3.(б),10.1, 10.4 Правил дружньо руху України, та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, які наказують:

п..1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавши матеріальних збитків».

п. 2.3.»Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безперечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.10.4. «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установлений конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот перед перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю»;

34. «Дорожня розмітка».

1.Горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в1їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей».

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п. п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Противоправні дії ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження і що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав в повному обсягу та пояснив, що дійсно вчинив вказане вище кримінальне правопорушення при вказаних в обвинувальному акті обставинах, а саме, 16 травня 2016 року в денний час порушив правила дорожнього руху України на автодорозі між населеними пунктами м. Одеса та м. Чорноморськ, керуючи автомобілем «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_4 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем «ВАЗ 210990», який рухався по зустрічній смуги руху, не надавши йому перевагу, внаслідок чого загинув пасажир його автомобіля ОСОБА_11 та травмована пасажирка автомобіля «ВАЗ 210990».

Заслухавши пояснення учасників процесу та з урахуванням того, що вони не заперечують щодо визнання недоцільності доказів, щодо обставин, які ні ким не оспорюються, при цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зазначений зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, в зв`язку з цим суд вважає можливим розглянути кримінальне провадження, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів щодо його особи обвинуваченого, речових доказів, процесуальних витрат, розглядом цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 та доказів в межах її позовних вимог.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження і що спричинило смерть потерпілого, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ст.286 ч.2 КК України.

В ході судового розгляду справи було встановлено обставину відповідно до ст.66 КК України, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - щире каяття.

В ході судового розгляду справи обставини відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 не були встановлені.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення та запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує відповідно до ст.12 КК України ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючої та відсутності обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченого, його сімейне та матеріальне становище, а також те, що обвинувачений визнав провину, з його боку наявне щире каяття, що суд розглядає, як обставину, яка пом`якшує його покарання.

За таких обставин, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, в межах санкції загальної частини Кримінального Кодексу України, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, обвинувачений є особою з обмеженими можливостями інвалідом 2 групи.

Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати в розмірі 4 993.90 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ у вигляді:

-транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», 2004 року випуску, д.р.н НОМЕР_3 , підлягає поверненню власнику або уповноваженій власником особі.

-транспортний засіб марки «TOYOTA CARINA», 1997 року випуску, д.р.н НОМЕР_2 , підлягає поверненню власнику ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування з боку потерпілої ОСОБА_5 був поданий цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України, про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 45 353.49 грн. та моральної шкоди в розмірі 120 000 грн. (т.1 а.с 36).

Сторона захисту позов визнала частково.

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріальна шкода в розмірі 2 529.19 грн., підтверджується зібраними по справі фінансовими документами (т.1 а.с.38-68). Вина в порушенні правил дорожнього руху з боку цивільного відповідача ОСОБА_4 , підтверджується тим, що він визнав провину у скоєному та сукупністю доказів, які перебувають в матеріалах кримінального провадження.

Між протиправними діями цивільного відповідача ОСОБА_4 , що виразилось у порушенні правил дорожнього руху, та спричиненими наслідками у виді тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій ОСОБА_5 є прямий причинний зв`язок, а тому суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 на користь цивільного позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, а саме витрати затрачені на лікування, в розмірі 2 529.19 грн.

Цивільна позивачка ОСОБА_5 просить стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_4 матеріальну шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 42 824.40 грн.

В ході судового розгляду було встановлено, що цивільна позивачка ОСОБА_5 не керувала автомобілем та була пасажиром в транспортному засобу марки «ВАЗ 210990» д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 та не є власником вищевказаного транспортного засобу.

Фізична особа ОСОБА_13 будучи водієм транспортного засобу марки «ВАЗ 210990» д.р.н. НОМЕР_3 та належним його користувачем укладав договір обов`язково страхування ЦПВВНТЗ, поліс серія ААЕ № 6251329 з ПрАТ Страховою Компанією «Юнівес», який на час ДТП діяв.

Фізична особа ОСОБА_14 та цивільний відповідач ОСОБА_4 , будучи водієм транспортного засобу марки «TOYOTA CARINA» д.р.н. НОМЕР_2 та належним його користувачем укладав договір обов`язково страхування ЦПВВНТЗ, поліс серія ААЕ № 6267774 з ПрАТ Страховою Компанією «Юнівес», який на час ДТП діяв.

З позовними вимогами цивільна позивачка ОСОБА_5 до страхової компанії не зверталась.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що цивільна позивачка ОСОБА_5 не є власником або користувачем вказаного транспортного засобу «ВАЗ 210990» д.р.н. НОМЕР_3 , а тому не може отримати компенсацію за пошкоджений даний транспортний засіб в результаті ДТП. Виходячи з вищевказаного суд вважає, що в цій частини позовних вимог, щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 42 824.40 грн. задоволенню не підлягає.

Обвинувачений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди визнав частково, моральну шкоду не визнає в повному обсязі, посилаючись на своє сімейне та матеріальне положення.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Внаслідок завданої шкоди у зв`язку зі ушкодженням здоров`я цивільної позивачки ОСОБА_5 , остання зазнала страху за своє здоров`я, у зв`язку з отриманням шкоди був змінений спосіб її життя, було витрачено багато часу на реабілітацію, були заподіяні сильні душевні страждання, які були перенесені цивільної позивачки безпосередньо після завданої шкоди. Дані обставини свідчать про те, що позиваці була завдана фізична біль та страждання, а тому з урахуванням матеріального та сімейного становища цивільного відповідача та цивільної позивачки, відповідно до ст.ст.23,1167 ЦК України суд вважає можливим стягнути з цивільного відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 60 000 грн.

В ході судового розгляду обвинувачений звернувся з клопотання про застосування щодо нього амністії.

Прокурор вважав, що зазначене клопотання сторони захисту необхідно задовольнити.

Згідно з ст. 86 ч.2 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Як вбачається з положень ст. 1 ч.1,2 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Статтею 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, який набрав чинності 07.09.2017, передбачено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує, зокрема, за ініціативою захисників.

Згідно з ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Кримінальне правопорушення, передбачене 286 ч.2 КК України відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, суб`єктивна сторона якого характеризується необережною формою вини.

Кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» (набрав чинності 07.09.2017 року ), а саме вчинене 16 травня 2016 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 є особою з обмеженими можливостями та був такою на день набрання законної сили Законом України «Про амністію у 2016 році» (інвалід другої групи загальне захворювання, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціального експертною комісію серія 12 ААА № 300135 від 20.03.2017 року). З урахуванням вищевказаних обставинах обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання внаслідок акту амністії.

Обмеження, передбачені ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», щодо застосування амністії до обвинуваченого ОСОБА_4 - відсутні.

Міри забезпечення кримінального провадження, щодо міри запобіжного заходу під час досудового розслідування та судового розгляду не застосувались. Цивільний позов з боку потерпілої ОСОБА_7 до суду не надходив.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст.369,373,374 КПК України ( ред. 2012 р.), суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування основного та додаткового покарання призначеного за даним вироком, на підставі ст.1 п.«г» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 2 529.19 грн., моральну шкоду в розмірі 60 000 грн., а всього в розмірі 62 529 грн. В іншої частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку з проведенням експертиз, в розмірі 4 993.90 гривень.

Речові докази у вигляді:

транспортний засіб «ВАЗ 210990», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , повернути власнику або уповноваженій власником особі.

транспортний засіб «TOYOTA CARINA», 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до палати по кримінальним справам Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку направити учасникам кримінального провадження. Копію вироку після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору негайно.

Суддя: ОСОБА_1