Справа № 461/154/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1768/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2025 року про накладення арешту на майно,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

встановила:

даною ухвалою клопотання задоволено.

Накладено арешт, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , а саме - на грошові кошти в розмірі 346 000, 00 гривень, які були вилучені 09.01.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки «KIA SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати.

У задоволенні клопотання начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000717 від 10.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 2 ст.364, ч.4 ст.368, ч .3 ст.369 КК України, а саме - на грошові кошти в розмірі 346000, 00 гривень, які були вилучені 09.01.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки «KIA SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1 - відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу СУ ГУ НП у Львівській області, та прокурора у кримінальному провадженні № 0000717 від 10.07.2024 негайно повернути ОСОБА_6 поліетиленовий пакет з грошовими коштами на загальну суму 346000 гривень після проведення призначеної у кримінальному провадженні молекулярно - генетичної експертизи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ухвала слідчого є незаконною, необґрунтованою та несправедливою внаслідок неповноти судового розгляду.

Зазначає, що судом не було повідомлено ні захисника, ні підозрюваного про дату та час судового засідання на якому розглядалось клопотання про арешт майна, відповідно підозрюваний та захисник на такому засіданні присутніми не були, і не мали змоги подавати заперечення до суду з даного питання, цим самим слідчим суддею було порушено право на захист.

Звертає увагу на те, що слідчим суддею внаслідок не повноти судового розгляду, та не здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів підозрюваного у кримінальному провадженні, не було враховано того, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.04.2025 (справа №461/9739/24, провадження №1- кс/461/2676/25) було скасовано арешт майна, що накладений в рамках досудового кримінального провадження №0000717 від 10.07.2024, на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2025 у справі №461/9739/24 (провадження №1-кс/461/341/25) на поліетиленовий пакет з грошовими коштами на загальну суму 346000 гривень, та зобов`язано уповноважену особу СУ ГУ НП у Львівській області негайно повернути ОСОБА_6 поліетиленовий пакет з грошовими коштами на загальну суму 346000 гривень після проведення призначеної молекулярно - генетичної експертизи.

Вказує, що у слідчого судді не було правової підстави накладення арешту на майно яке перебуває у власності підозрюваного, оскільки на момент прийняття такого рішення вказані грошові кошти не перебували у власності підозрюваного ОСОБА_6 , а перебували в розпорядженні сторони обвинувачення.

Акцентує увагу на тому, що слідчий суддя ухвалюючи 26.06.2025 рішення про арешт майна, врахував лише інтереси сторони обвинувачення, яка в свою чергу свідомо не виконала рішення суду про скасування арешту майна і не повернула грошові кошти підозрюваному ОСОБА_6 , та знову ж таки звернулась з клопотанням до суду про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив задоволити, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000717 від 10.07.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що 09.01.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

13.01.2025 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова накладено арешт на майно, яке вилучено 09.01.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки «KIA SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема на поліетиленовий пакет з грошовими коштами на загальну суму 346 000, 00 гривень.

Разом з тим, 30.05.2025 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова задоволено клопотання ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна. Скасовано арешт майна, накладеного на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2025 у справі №461/9739/24 (провадження №1-кс/461/341/25) на поліетиленовий пакет з грошовими коштами на загальну суму 346 000 гривень.

26.06.2025 в межах зазначеного кримінального провадження начальник Першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000717 від 10.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364, ч.4 ст.368, ч.3 ст.369 КК України, про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2025 року вказане клопотання задоволено.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, вважає клопотання підставним, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження, таке підлягає задоволенню.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Колегія суддів вважає, що приймаючи рішення, слідчий суддя районного суду зазначених вимог закону не дотримався.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Прокурором не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд мав би прийти до переконання, що такий ступінь втручання держави у права та свободи власника майна відповідає потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах не порушує справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Проте, при вирішенні питання про арешт майна ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином не перевірив та не обґрунтував мету та правову підставу для арешту, пославшись лише на забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого, не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою конфіскації майна як виду покарання, відповідно до п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України.

До того ж, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів, що вказані грошові кошти, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметом, що було об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Крім того, у клопотанні не ідентифіковано грошові кошти, на які слід накласти арешт, зокрема, не зазначено серії і номера купюр валютних коштів, які були вилучені у ході проведення обшук автомобіля марки «KIA SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_6 .

Вищевикладені обставин, на думку колегії суддів, свідчать про однобічність, неповноту і формальність судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2025 року.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2025 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника Першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000717 від 10.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364, ч.4 ст.368, ч.3 ст.369 КК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді