Справа № 545/3063/25
Провадження № 1-в/545/304/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2025 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві у дистанційному режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та державною установою «Божковська виправна колонія (№16)», захисником адвокатом ОСОБА_6 через ЄСІТС з використанням власних технічних засобів, подання державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жуківці Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, проживаючого до засудження: АДРЕСА_1 , до засудження навчався в 9 класі Обухівської ЗОШ I-III ступеня №1 імені А.С. Малишка, раніше не судимого.

Засудженого: вироком Обухівського районного суду Київської області від 20.03.2018 за ч.3 ст. 153 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.06.2018 вирок Обухівського районного суду Київської області від 20.03.2018 залишено без змін.

в с т а н о в и в:

ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , вказавши, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі з 26.10.2018 та відбув більше 2/3 строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому адміністрація клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого за ст. 107 КК України

Представник адміністрації, засуджений та його захисник у судовому засідання подання підтримали та просили його задовольнити.

Засуджений пояснив, що шкодує про скоєне, має намір продовжити та закінчити навчання, в установі не працевлаштований, бажання мав, але заяву про працевлаштування не подавав.

Представник адміністрації установи в судовому засіданні вказав, що вважає, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, в установі характеризується позитивно.

Прокурор щодо задоволення подання заперечував, зазначивши, зокрема, що кількість отриманих заохоченнь за період відбування покарання не співрозмірні із тяжкістю кримінального правопорушення вчиненого відносно малолітнього з використанням його безпорадного стану.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч.1 ст. 107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення

Пунктом 3 частини 3 статті 107 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття: не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і була умовно-достроково звільнена від відбування покарання, але до закінчення невідбутої частини покарання та до досягнення вісімнадцятирічного віку знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень. Крім того, прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування покарання також залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Обухівського районного суду Київської області від 20.03.2018 за ч.3 ст. 153 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.06.2018 вирок Обухівського районного суду Київської області від 20.03.2018 залишено без змін.

Початок строку 26.10.2018, кінець строку 16.10.2028. Станом на час розгляду справи відбув більше встановлених законом 2/3 строку покарання.

Таким чином, наявні передумови (формалізовані підстави, що пов`язуються із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.107 КК України щодо ОСОБА_5 .

Однак, для застосування положень ст.107 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оцінка того чи довів засуджений своє виправлення та чи сприятиме умовно дострокове звільнення від невідбутої частини покарання досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з 26.10.2018 відбував покарання в державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 23.11.2018 відбував покарання в ДУ «Прилуцька виховна колонія», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 23.05.2019 відбував покарання в ДУ «Кременчуцька виховна колонія», де характеризувався позитивно, мав 11 заохочень, стягнень не мав, згідно характеристики, затвердженої начальником устнаови від 29.05.2024, був працевлаштований клеїльником на виробничій дільниці.

З 19.03.2025 відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)». В матеріалах особової справи наявна постанова від 30.06.2025 року про заохочення.

Згідно характеристики від 09.07.2025, затвердженої в.о. начальника ДУ «Божковської виправної колонії (№ 16)» ОСОБА_5 характеризується позитивно, дотримується вимог режиму відбування покарання, розпорядку дня установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, у колі засуджених будує рівні, доброзичливі взаємовідносини позитивної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. В установі не працевлаштований, але долучається до робіт з благоустрою. Не допускає порушень установленого порядку відбування покарання. На профілактичних обліках в установі не перебуває. У судовому засіданні вину у скоєному злочині не визнавав, однак під час бесід демонструє щире каяття.

За матеріалами особової справи 27.05.2019 ОСОБА_5 було виставлено на оперативно-профілактичний облік, як особу, що схильна до членоушкодження (а.о.с.65). Листом Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України від 04.10.2022 залишено без задоволення клопотання про помилування ОСОБА_5 (а.о.с.171). Окрім того, з матеріалів особової справи також вбачається, що ОСОБА_5 в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», не був працевлаштований, заяви про виявлення бажання працювати відсутні. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як низький. Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого останній набрав 90 балів з необхідних 65. Відповідно до копії довідки виданої в.о. директора ІЕЛІІТ є студентом 2 курсу заочної форми, наразі перебуває в академічній відпустці.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право-слухняної поведінки.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Наявність у засудженого заохочень за виконання покладених обов`язків та додерження правил поведінки не є безумовними підставами для застосування до нього положень ст. 107 КК України, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

Суд зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, добросовісна поведінка засудженого та його участь в роботах з благоустрою відповідно до ст.9, 118 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Згідно вироку Обухівського районного суду Київської області від 20.03.2018 ОСОБА_5 вчинив злочин, який посягає на статеву недоторканність людини відносно малолітньої особи з використанням безпорадного стану потерпілого, в судовому засіданні винуватість, у вчинені інкримінованого злочину, не визнавав повністю.

Суд враховує участь засудженого у виховних заходах, його позитивну характеристику та вважає, що поведінка засудженого дійсно має позитивну спрямованість та свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення.

Разом із тим, з огляду на характер вчиненого злочину, ставлення засудженого до вчиненого після події, суспільну небезпеку злочину, який посягає на статеву недоторканність людини та скоєний відносно малолітньої особи, яка знаходилась у безпорадному стані, оцінивши поведінку засудженого та ставлення до праці за весь час відбуття покарання, зокрема, те що останній в установі не працевлаштований та заяв про бажання працювати не подавав, суд вважає, що такі обставини у своїй сукупності не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст. 107 ККУкраїни, проте, в даному випадку, є недостатнім для об`єктивного висновку про його остаточне виправлення, а тому, подання є передчасним та в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 107 КК України, ст. ст. 537,539 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1