Справа № 457/491/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/505/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 10 квітня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку у законну силу залишено без змін.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження, речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, востаннє вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2024 року за ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 12 років 6 місяці позбавлення волі, 02 грудня 2024 року звільненого з під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям покарання і судимості у встановленому законному порядку не погашено, на шлях виправлення не став, висновків не зробив та знову вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин. Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (з останніми змінами затвердженими Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб. Так, під час дії воєнного стану, 25 лютого 2025 року о 11 год. 00 хв. поблизу буд. АДРЕСА_2 , у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику і бажаючи її настання, діючи, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку, незаконно проник на територію подвір`я буд. АДРЕСА_2 , звідки, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав велосипед марки «CUBE» моделі «ACID 240» синьо-зеленого кольору, який належить ОСОБА_8 , після чого, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши майнову шкоду у сумі 11 449,00 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати положення ст.ст. 69, 75 КК України, покликаючись на сприяння слідству, відсутність у потерпілої претензій, наявність неповнолітніх дітей і бажання захищати Батьківщину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченогоОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані зач.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Так, згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що призначаючи міру покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції навів обґрунтовані мотиви такого рішення та, як вбачається з вироку, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується задовільно.

Крім цього, місцевим судом також враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Що стосується покликання апелянта про наявність у нього неповнолітніх дітей, то таке, з огляду на відсутність в матеріалах справи відповідних підтверджуючих даних, колегія суддів вважає голослівним.

Виходячи з вищенаведеного, на переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що застосування положень ст. 69 КК України та інституту, так званого, умовного звільнення, в даному конкретному випадку, суперечить загальним засадам призначення покарання і не забезпечить досягнення його мети.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 10 квітня 2025 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4