Провадження № 11-сс/4823/414/25
Категорія - застава. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

29 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Чернігова, одруженому, з вищою освітою, працюючому на посаді директора ТОВ «Чернігів-Електро», зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 13 жовтня 2025 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також доведення стороною обвинувачення існування ризиків незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема узгоджувати свої дії та процесуальну поведінку з іншими, на теперішній час не встановленими особами у розпорядженні яких можуть знаходитися документи, які можуть бути доказами протиправної діяльності.

Проте, враховуючи вік підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей, а також відсутність у сторони обвинувачення підтвердження неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 в період досудового розслідування, суд прийшов до висновку про можливість запобігти вказаним ризикам застосувавши запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у 1050 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 179 400 гривень.

Свої вимоги аргументує тим, що поза увагою суду залишилось повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні 5 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України, що призвело до незаконного заволодіння земельними ділянками на суму 3 117 073 гривень. А тому зазначений у клопотанні розмір застави є співрозмірним вартості незаконно отриманого майна та тяжкості вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, підкреслює прокурор, судом не враховано обставину вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою підозрюваних, а також невизнання вини та перекладання відповідальності за дані кримінальні правопорушення на інших осіб.

Вказане свідчить, що перебуваючи під особистим зобов`язанням ОСОБА_6 буде впливати на свідків та іншого підозрюваного з метою змінити показання на свою користь.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, наполягав, що в даному випадку застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку, а також не зможе убезпечити від настання ризиків; захисника та підозрюваного, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення, наполягали на обґрунтованості рішення слідчого судді та запевняли суд апеляційної інстанції на відсутності намірів переховуватися від органів досудового розслідування та суду, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2025 за №0000009, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. ч. 1,4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 та невстановленими службовими особами Ріпкинської селищної ради, діючи у період з 21 січня 2022 року по 19 травня 2023 року, протиправно, шляхом обману заволоділи чужим майном земельними ділянками сільськогосподарського призначення загальною площею 39,9596 га вартістю 3 117 073 грн.

13 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримано.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

При вивченні матеріалів судового провадження апеляційний суд прийшов до переконання про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки слідчим і прокурором хоча і доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти заявленим у клопотанні ризикам.

Не спростовують такий висновок слідчого судді і доводи викладенні в апеляційній скарзі прокурора, у зв`язку з чим відносно підозрюваної цілком можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що у даному випадку буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання встановленим ризикам.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що застава це процесуальна, а не каральна міра. У справах «Істоміна проти України» та «Гафа проти Мальти» суд фактично підкреслив, що розмір має бути доступним для конкретної особи.

Крім того, колегія суддів зважає на те, що при розгляді даного клопотання, слідчим суддею жодних даних, які б свідчили про переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду не встановлено, як не встановлено інформації щодо впливу на свідків, а отже, з урахуванням даних про особу, який має постійне місце проживання, сім`ю, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, застосування до ОСОБА_6 особистого зобов`язання на даній стадії провадження є цілком обґрунтованим.

У ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 з моменту ухвалення слідчим суддею оскаржуваної ухвали, не чинить будь-яких перешкод слідству, умови особистого зобов`язання не порушує, виконує належним чином покладені на нього процесуальні обов`язки, що свідчить про дієвість застосованого запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що мета застосування запобіжного заходу у кримінальному проваджені буде досягнута застосуванням до ОСОБА_6 особистого зобов`язання, відповідно до вимог ч.1ст. 181 КПК України, та покладенням на нього обов`язків з числа передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що ефективно може забезпечити подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 про обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13