Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/106/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Подільський районний суд міста Києва

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду м. Києва клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинувачених під вартою.

Зазначає, що метою застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, оскільки мають реєстрацію та проживають у іншому регіоні України, вчинити інші кримінальні правопорушення, вчинити вплив на свідків, офіційно не працюють, не мають постійного джерела отримання прибутку.

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу захисник зазначив, з урахуванням нововиявлених, раніше не відомих обставин, на даний момент у ОСОБА_4 є можливість на постійній основі проживати в місті Києві. Так, як від 01.09.2025 року між цивільною дружиною останнього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договір №20/06/23 оренди житлового приміщення, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де зазначається про можливість орендаря ОСОБА_8 спільно проживати з іншою особою ОСОБА_4 в даному приміщенні.

Вважав необґрунтованим ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду визначений ч. 1 п. 1 ст. 177 КПК України. Вказав, що обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту повністю забезпечить виконання останнім процесуальної поведінки.

Щодо ризику впливу на свідків, передбачений п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, як підставу для тримання особи під вартою зазначив, що такий ризик впливу на свідків не забезпечений належними доказами.

Фактично змінити показання у вигляді впливу на свідків неможливо, оскільки показання вже наявні в матеріалах справи, і те що слідчий посилається на не допит свідків у суді є абстрактною обставиною.

Вказав, що ризик перешкоджання проведенню досудового розслідування відпав, оскільки на даний момент справа передана до суду.

Посилання на ризик щодо продовження вчинення аналогічного або вчинення нового злочину передбачений п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України вважав необґрунтованим, оскільки має бути забезпечений належними доказами.

Посилаючись на вищевикладені обставини у своїй сукупності, захисник просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, під час судового засідання після узгодження позиції з обвинуваченим ОСОБА_4 просили перенести розгляд указаного клопотання з метою долучення доказів.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора та вважали за можливе обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу та просив його задовольнити. В судовому засіданні просив визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави та в подальшому, після узгодження позиції з захисником ОСОБА_6 просили перенести розгляд указаного клопотання з метою долучення доказів.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що метою застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, оскільки мають реєстрацію та проживають в іншому регіоні України, вчинити інші кримінальні правопорушення, вчинити вплив на свідків, офіційно не працюють, не мають постійного джерела отримання прибутку.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 зазначив, що до договору не долучено будь-яких документів на підтвердження права власності квартири за договором оренди.

Долучив до матеріалів справи копію рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року, згідно якого в ОСОБА_9 витребувано з володіння квартиру.

Не заперечував щодо перенесення розгляду вказаного клопотання та його розгляду після долучення доказів стороною захисту.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 варто вказати.

Так, ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинувачених наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, у вчиненні якого, обвинувачується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є особливо тяжким, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі. Важливим аспектом є також те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, за вчинення вказаного злочину КК України не передбачено (ст. 69, 75 КК).

За таких обставин, суддя вважає вірогідним переховування обвинувачених від суду, з огляду на покарання, яке загрожує їм у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення та враховуючи відсутність можливості уникнути відбування покарання.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, то згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Указане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь обвинувачених або відмови від дачі показань останні можуть впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. При цьому суддя також враховує той факт, що обвинувачені обізнані про особи свідків, що свідчить про високу ймовірність здійснення такого впливу.

З урахуванням викладеного суддя вважає, що такий ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачені можуть здійснити дії, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Щодо ризику продовження вчинення аналогічного або вчинення нового злочину, що передбачений п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України варто зазначити наступне.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України - вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, обґрунтовується тим, що обвинувачений може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки суду не подано підтверджень щодо наявності у обвинуваченого постійного місця роботи, а отже і сталого джерела доходів, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів це діяння, які створюють загрозу заподіяння шкоди або створюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеному колу осіб, що підтверджує наявність об`єктивного суспільного інтересу в даному кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що збут вказаними особами особливо небезпечного наркотичного засобу міг вкрай негативно вплинути на суспільство в цілому та спричинити особливо тяжкі наслідки здоров`ю громадян.

Враховуючи вказані факти, суд вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченим на інший запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі, не лише не зможе запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України, але й може зашкодити суспільному інтересу.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою та стороною захисту в судовому засіданні такі відомості не надані.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У пункті 3 частині 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , його підвищену суспільну небезпеку, майновий стан обвинувачених, інші дані про їх особи, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість, на теперішній час, визначити обвинуваченим заставу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 201, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Розгляд клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт - провести після надання стороною захисту належних доказів.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 16.11.2025 року включно.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 16.11.2025 року включно.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.

Копію ухвали направити до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Cуддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1