Справа № 307/1629/25
Провадження № 1-кс/307/405/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2025 року м. Тячів
В С Т А Н О В И В:
СкаржникОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_4 , яка бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в судовому засіданні вимоги скарги підтримали з мотивів викладених в ній та просять скаргу задовольнити.
Прокурор та слідчий ОСОБА_5 в судове засідання на розгляд скарги не з`явилися з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду даної скарги.
Заслухавши пояснення скаржникаОСОБА_3 та її представника - адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла такого висновку.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2025 року у Справі № 307/1194/25 скаргу ОСОБА_3 задоволено та зобов`язано слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви ОСОБА_3 від 28 березня 2025 року та заяви ОСОБА_3 від 31 березня 2025 року та розпочати розслідування.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
У силу п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У пункті 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування зазначається, що правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Так, статтею 2 КПК України визначено, що одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з положеннями ст. 25 КПК України прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що однією з підстав для закриття кримінального провадження є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Водночас, за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що, зокрема, слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Отже, вищенаведені положення кримінального процесуального законодавства передбачають, що рішення про закриття кримінального провадження може бути прийнято лише у результаті проведення ефективного, повного та всебічного досудового розслідування. Досудове розслідування може вважатись всебічним та повним лише, якщо під час його проведення слідством було об`єктивно встановлено всі обставини справи, проведено всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії для встановлення таких обставин, надану належну правову оцінку встановленим фактам та на підставі положень закону і фактичних даних прийнято процесуальне рішення
Частинами 1 та 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З огляду на принцип змагальності та обов`язок слідчого провести слідчі дії, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, слідча суддя дійшла висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження ґрунтується лише на відомостях, зазначених заявником без здійснення жодних слідчих дій на перевірку таких обставин засобами кримінального процесу.
Враховуючи наведене, слідча суддя доходить висновку, що під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні слідчим не здійснено повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та не здобуто достатніх даних для прийняття рішення про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.
Керуючись положеннями статей 2, 22, 284, 303, 306-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Копію ухвали направити слідчому та прокурору для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено і оголошено о 16 год. 50 хв. 09 липня 2025 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1