Справа № 559/3620/25
Провадження № 1-кс/559/602/2025
УХВАЛА

про застосовування запобіжного заходу

"27" серпня 2025 р. м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001885 від 10 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, - про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий та прокурор клопотання в судовому засіданні підтримують, просять застосувати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Обґрунтовують тим, що військовослужбовець солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки згідно чинного законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, свідомо вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №386 від 25 грудня 2024 року солдату ОСОБА_5 надано частину щорічної відпустки терміном на 15 діб (дві доби на проїзд) із 26 рудня 2024 року до 11 січня 2025 року, яку він вибув проводити за місцем свого проживання у село Товпижин, Дубенського району, Рівненської області.

12 січня 2025 року близько 11 години 30 хвилин солдат ОСОБА_5 , не з`явився із щорічної відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , підрозділи якої розосереджувалися поблизу селища Дружба, Бахмутського району, Донецької області, а натомість залишився за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , де почав проводити службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

Вважають, що є три ризики за п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, бо підозрюваний за ч.5 ст. 408 КК України ОСОБА_5 може: 1) переховуватись від органу досудового розслідування та суду, бо підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Під час дії воєнного стану суд не може застосовувати положення ст. ст. 75 та 69 КК України при призначенні покарання за ч. 5 ст. 408 КК України. 2) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які є військовослужбовцями його військової частини, сусідами, членами родини. 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, бо перебуваючи на волі, розуміючи тяжкість кримінального правопорушення, з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хвороби та ін., щоб не перебувати в умовах ізоляції від суспільства.

ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 проти застосування запобіжного заходу заперечили. Повідомили, що ОСОБА_5 бажає продовжувати військову службу, і з відповідним клопотанням вже звернувся до слідчої, та надав письмову згоду військової частини НОМЕР_2 на проходження військової служби. ОСОБА_5 також повідомив, що до органу досудового розслідування він прибував ще в червні 2025 року, тому відсутні підстави стверджувати що він переховувався від слідства.

Прокурор повідомив, що клопотання ОСОБА_5 має бути розглянуте у встановленому законом порядку, однак на даний час є підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

25.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України: дизертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У судовому засіданні встановлено, що підозрюванийОСОБА_5 виявив намір продовжити проходити військову службу та наявна згода військової частини НОМЕР_2 про проходження останнім військової служби.

За таких умов суд приходить до висновку, що до ОСОБА_5 достатньо застосувати більш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання.

При цьому враховується, що ОСОБА_5 не судимий, одружений, має міцні соціальні зв`язки. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 був призваний до Збройних Сил України 25.02.2025, тобто на другий день повномасштабного вторгнення, тому є добровольцем, і проходив службу до 25.12.2024. Оскільки на даний час ОСОБА_5 виявив бажання повернутись на службу, суд вважає більш доцільним щоб перед відправкою в зону бойових дій військовослужбовець провів час із сім`єю, ніж в місцях несвободи.

З урахуванням вище встановлених обставин справи, суд вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого за відсутності належного обгрунтування поданого клопотання.

Зважаючи на викладене, при розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК Україн.

За таких встановлених у судовому засуданні обставин справи, суд вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 немає, а доводи, викладені у клопотанні прокурора в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, у ході судового розгляду, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та необхідність покладення на обвинуваченого обов`язків, які б дали змогу контролювати належну процесуальну поведінку підозрюваного. Матеріали клопотання не містять доказів, що такий запобіжний захід в даному випадку буде недостатнім, при цьому одночасно такий запобіжний захід, на думку судді, забезпечить належну поведінку підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст.176 - 178, 183-184, 194, 371- 372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити частково. Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Товпижин, Демидівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України за призивом під час мобілізації на особливий період, стрільця-зенітника зенітного ракетного відділення ракетно артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, - запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком на два місяці, з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосовано жорсткіший запобіжний захід і накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали в частині покладених обов`язків до 25.10.2025 включно.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дубенський РВП ГУНП України у Рівненській області та прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді щодо застосування цього запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду впродовж п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1