УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000077, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000077, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна, а саме, на: земельну ділянку з кадастровим номером: :02:002:0475, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., село Софіївська Борщагівка, площею 2,1313 га.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання вносять недостовірні відомості до офіційних документів. Із письмового звернення незалежного кореспондента загальнодержавної спільно-політичної газети «МЕДІА-ПРОСТІР» вбачається, що в ході здійснення моніторингу земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :02:002:0005, :02:002:5304, :04:001:5160, :04:001:5014 на яких заплановане та здійснюється будівництво складських приміщень з порушенням меж земельних ділянок на підставі документів із недостовірними відомостями.

Оперативним працівникам ДСР НП України в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України надано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення осіб причетних до вчинення вищевказаного злочину.

В ході виконання доручення оперативними працівниками ДСР НП України встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:0005, :02:002:5304, які розташовані біля АЗС «UPG», за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., Борщагівська сільська рада, вул. Велика Кільцева дорога 9-А, належать на праві власності ТОВ «Митний Термінал Київщини» (, зареєстровано за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Ковалівка, вул. Монастирська, буд. 8) засновник якого є ОСОБА_4 .

Крім того, 16.04.2025 проведено огляд Інтернет сайтів «Портал Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва» https://e-construction.gov.ua/ та https://kadastr.live. В ході проведення огляду сайту https://e-construction.gov.ua/ здійснивши пошук земельних ділянок за кадастровими номерами: :02:002:0005, :02:002:5304 встановлено відсутність інформація про наявність дозвільних документів на проведення будівельних робіт.

В подальшому, 17.04.2025 проведено огляд земельних ділянок за кадастровими номерами: :02:002:0005, :02:002:5304, які знаходяться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., Борщагівська сільська рада. Вказані земельні ділянки знаходяться на автомобільному шляху Т - 10 - 27, поруч із АЗК «UPG». В ході проведення огляду місця події встановлено, що на вказаних земельних ділянках знаходиться будівля складського типу.

Згідно відповіді, яка надійшла з Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області встановлено, що Борщагівською сільською радою рішень стосовно надання дозволу на розробку проектів землеустрою та затвердження проектів землеустрою щодо відведення у приватну власність чи оренду на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0005, :02:002:5304 не приймались. Заяви від фізичних та юридичних осіб стосовно надання дозволу про розроблення документації із землеустрою чи затвердження землевпорядної документації відносно зазначених ділянок до Борщагівської сільської ради не надходили.

Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0005, :02:002:5304 Борщагівською сільською радою не видавалися.

Слідчим, 17.04.2025 винесено постанову про визнання речовим доказам земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:0005, :02:002:5304, які знаходяться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., Борщагівська сільська рада.

06.05.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування земельними ділянками з кадастровими номерами: :02:002:0005, :02:002:5304, які перебувають у власності ТОВ «Митний Термінал Київщини, однак виконати вказану ухвалу неможливо через те, що вказані ділянки об`єднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером: :02:002:0475.

Встановлено, що відповідно до заяви засвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 зареєстрованої в реєстрі за №407 від 20.02.2025 поданої ОСОБА_6 , який є генеральним директором ТОВ «Митний Термінал Київщини» об`єднано земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0005, :02:002:5304 та утворено земельну ділянку з кадастровим номером: :02:002:0475, площею 2,1313 га, про що було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 78112338 від 31.03.2025.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0475 є ТОВ «Митний Термінал Київщини» ().

14.05.2025 проведено огляд Інтернет сайту «Портал Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва» https://e-construction.gov.ua. В ході проведення огляду сайту https://e-construction.gov.ua/ здійснивши пошук земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0475 встановлено відсутність дозвільних документів на проведення будівельних робіт.

14.05.2025 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказам земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0475.

Відтак, з метою збереження речових доказів, з метою запобігання можливості приховування, розтрати майна, прокурор просить накласти на нього арешт.

Також прокурор в своєму клопотанні відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України просив розглянути його без участі власника майна та зацікавлених осіб з метою забезпечення арешту майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд клопотання без його участі та задовольнити клопотання про арешт майна з підстав у ньому наведених.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Так, у провадженні СУ ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000077 від 18.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, накласти арешт на вказане майно прокурор просить з метою збереження речових доказів, оскільки є підстави вважати, що вказана земельна ділянка є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ, здобуті кримінально протиправним шляхом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 від 14.05.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, враховуючи приписи процесуального закону, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання обґрунтовано та встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з огляду на те, що у випадку його незастосування це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального правопорушення станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 18.03.2025, та в межах якого подано дане клопотання, а також фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, псування, знищення, перетворення майна, яке постановою слідчого від 14.05.2025 визнано речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, а саме, на: земельну ділянку з кадастровим номером: :02:002:0475, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., село Софіївська Борщагівка, площею 2,1313 га.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000077, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, а саме, на:

-земельну ділянку з кадастровим номером: :02:002:0475, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., село Софіївська Борщагівка, площею 2,1313 га.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1