Дата документу 29.08.2025
Справа № 334/6801/25
Провадження № 1-кс/334/2207/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі клопотання старшого слідчого СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Приазовського Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , яка перебуває на тимчасово окупованій території України, у кримінальному провадженні №0000043 від 03 травня 2025 року

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Приазовського Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на тимчасово окупованій території України, у кримінальному провадженні №0000043 від 03 травня 2025 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, в якому слідча просить: застосувати відносно підозрюваної у кримінальному провадженні №0000043 від 03 травня 2025 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 03.05.2025 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Приазовського району Запорізької області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка не є депутатом та не є суб`єктом статті 480 КПК України, раніше не судимої.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 р., IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV) від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗС рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України від 21.02.2022 № 2102-ІХ, в України з 05.30 години 24.02.2022 введено воєнний стан.

У подальшому, Указом Президента України №478/2025 від 14.07.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №4524-IX від 15.07.2025, строк дії воєнного стану продовжено з 05 годин 30 хвилин 07 серпня 2025 року на 90 днів.

Таким чином, на даний час в Україні діє режим воєнного стану.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва рф, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і села Олександрівка Олександрівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, яке, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», тимчасово окуповане з 24.02.2022.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону № 1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Так, після початку 24.02.2022 воєнних дій на території України, широкомасштабної агресії РФ та подальшої окупації села Олександрівка Олександрівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області у комунальному закладі загальної середньої освіти «Олександрівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області», на виконання вимог та розпоряджень місцевих органів влади (розпорядження голови ЗОДА від 10.03.2022 №104, від 29.03.2022 №137, від 22.04.2022 №196) призупинено освітній процес під час дії правового режиму воєнного стану з 14.03.2022 та оголошено вимушені канікули, комунальний заклад загальної середньої освіти «Олександрівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області» призупинив здійснення освітнього процесу.

У той же час, не пізніше квітня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені) громадянка України ОСОБА_6 перебуваючи у с. Олександрівка Олександрівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, яке з 24.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, та впровадження стандартів освіти держави-агресора російської федерації у закладі освіти комунальному закладі загальної середньої освіти «Олександрівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області», маючи відповідний досвід роботи, кваліфікацію, навички та професійні якості, достовірно усвідомлюючи та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняла пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб, із числа представників збройних формувань російської федерації та окупаційної влади військово-цивільної адміністрації с. Олександрівка Олександрівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, та добровільно зайняла посаду директора комунального закладу загальної середньої освіти «Олександрівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області», після чого впроваджувала стандарти освіти держави-агресора у підконтрольному йому закладі освіти.

Перебуваючи на посаді директора закладу освіти ОСОБА_6 , користуючись повноваженням та правами керівника закладу освіти, виконуючи вказівки очільників окупаційної адміністрації держави-агресора і представників збройних формувань російської федерації, з метою підтримки та утвердження окупаційної влади російської федерації на території с. Олександрівка Олександрівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області розпочала впроваджувати критерії та стандарти освітнього процесу, регламентовані нормами та вимогами федерального законодавства рф у сфері освіти, в освітній процес підпорядкованого їй комунального закладу загальної середньої освіти «Олександрівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області», на базі якого представниками окупаційної адміністрації держави-агресора створено заклад освіти «Муниципальное образовательное учреждение «Александровская общеобразовательная школа №46 Мелитопольского района Запорожской области» (розташований за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Олександрівка, вул. Центральна, буд. 73).

Відомості про реєстрацію вказаного закладу внесено 28.07.2022 до державного реєстру юридичних осіб країни-агресора мовою оригіналу «Единый государственный реестр юридических лиц», із зазначенням у якості керівника юридичної особи ОСОБА_6 .

У подальшому, вказаний навчальний заклад 13.03.2024 окупаційною адміністрацією держави-агресора реорганізовано в заклад освіти, який в подальшому перейменовано на мовою оригіналу «Государственное бюджетное учреждение общеобразовательная организация Запорожской области «Александровская средняя общеобразовательная школа №46 Приазовского района», відомості про що внесено до державного реєстру юридичних осіб країни-агресора мовою оригіналу «Единый государственный реестр юридических лиц», із зазначенням у якості керівника юридичної особи ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_6 , займаючи посаду директора вищевказаного закладу освіти, перебуваючи на території с. Олександрівка Олександрівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, керуючись положеннями законодавства держави-агресора - ч.2 ст.14 мовою оригіналу «Федерального Закона «Об образовании в Российской Федерации» від 29.12.2012 №273-ФЗ, згідно з яким в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється на державній мові російської федерації, ввела з початком навчального року використання російської мови для викладання та вивчення дисциплін у очолюваному навчальному закладі мовою оригіналу «Муниципальное образовательное учреждение «Александровская общеобразовательная школа №46 Мелитопольского района Запорожской области» (з 13.03.2024 - Государственное бюджетное учреждение общеобразовательная организация Запорожской области «Александровская средняя общеобразовательная школа №46 Приазовского района»), створеному на базі комунального закладу загальної середньої освіти «Олександрівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області», після чого впроваджувала стандарти освіти держави-агресора у підконтрольному їй закладі освіти.

У той же час, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 , займаючи посаду директора незаконно створеного закладу освіти мовою оригіналу «Муниципальное образовательное учреждение «Александровская общеобразовательная школа №46 Мелитопольского района Запорожской области» (з 13.03.2024 - Государственное бюджетное учреждение общеобразовательная организация Запорожской области «Александровская средняя общеобразовательная школа №46 Приазовского района»), перебуваючи на території с. Олександрівка Олександрівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, з метою утвердження окупаційної влади російської федерації на тимчасово окупованій території с. Олександрівка, продовжила впровадження стандартів освіти держави-агресора у вищевказаному навчальному закладі шляхом зміни форми оцінювання результатів навчання учнів, у тому числі здобувачів загальної середньої освіти. Так, усупереч вимогам Наказу МОН України від 04.09.2000 №428/48 «Про запровадження 12-бальної шкали оцінювання навчальних досягнень учнів у системі загальної середньої освіти», Наказу МОН України від 13.04.2011 №329 «Про затвердження критеріїв оцінювання навчальних досягнень учнів (вихованців) у системі загальної середньої освіти» та Наказу МОН України від 21.08.2013 №1222 «Про затвердження орієнтовних вимог оцінювання навчальних досягнень учнів із базових дисциплін у системі загальної середньої освіти», згідно з якими оцінювання результатів навчання здійснюють за 12-бальною системою (шкалою), а його результати позначають цифрами від 1 до 12, ОСОБА_6 , користуючись відповідними повноваженнями та правами директора закладу освіти, впровадила п`ятибальну систему оцінювання навчальних досягнень учнів, що передбачено законодавством держави-агресора - ст.28 «Федерального Закону «Об образовании в Российской Федерации» від 29.12.2012 №273-ФЗ».

Враховуючи вищевикладені норми освітнього законодавства держави-агресора та керуючись ними, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер вчинених нею дій, повністю виключила з освітнього процесу вимоги до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами та освітніми програмами загальної освіти України, запровадила стандарти навчання РФ, а саме: організувала процес навчання в очолюваному закладі російською мовою за російськими освітніми програмами та за п`ятибальною системою оцінювання навчальних досягнень учнів.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, а саме у вчиненні дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора в закладах освіти.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.111-1 КК України, 03.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043.

24 липня 2025 року слідчим СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області за погодженням прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області складено письмове повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.111, ч.8 ст.135 КПК України, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик останньої на 10 год. 00 хв. 04.08.2025, 10 год. 00 хв. 05.08.2025 та 10 год. 00 хв. 06.08.2025 опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (https://www.gp.gov.ua/) та в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» №152 (8077) опублікованій на сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» (http://ukurier.gov.ua/uk/).

Таким чином, відповідно до вимог ст.111, ч.8 ст.135 КПК України, підозрювана ОСОБА_6 вважається така, що належним чином повідомлена про виклик.

Проте, у визначені в повістках дати та час ОСОБА_6 до СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізької області за викликами не з`явилася та жодним чином не повідомила про поважність причини неявки, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

29.07.2025 слідчим СВ Мелітопольського РУП ГУГП в Запорізькій області скеровано постанову до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, та відповідно до доручення №003-280002450 від 29.07.2025 для надання безоплатної правової допомоги особі призначено захисника - адвоката ОСОБА_4 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 05 квітня 2012 року №946), якому 29.07.2025 вручено копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч.3 ст.111-1 КК України.

Відповідно до інформації ВКП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області встановлено, що ОСОБА_6 державний кордон України з 24.02.2022 не перетинала, фільтраційні заходи на пункті пропуску «Авторинок» Оріхівське шосе, м. Запоріжжя не проходила.

Окрім цього, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває на обліку як ВПО в електронному сервісі Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.

07.08.2025 слідчим СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваної ОСОБА_6 та відповідні матеріали скеровані до оперативного підрозділу Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до інформації начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області від 12.08.2025 ВКП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області відносно ОСОБА_6 заведено оперативно-розшукову справу №50412511 від 12.08.2025.

Під час досудового розслідування та відповідно до отриманих від ВКП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області матеріалів виконаного доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.ст.40, 41 КПК України встановлено, що ОСОБА_6 перебуває у с. Олександрівка Мелітопольського району Запорізької області, яке, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», тимчасово окуповане з 24.02.2022.

Аналіз наявних в матеріалах провадження численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_6 до слідчого, повідомлень з приводу її прав та обов`язків, оголошеної підозри свідчить про те, що вона має підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, вона отримала чи мала би отримати повідомлення про підозру, відповідні виклики та можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Натомість, ОСОБА_6 скористалася своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

Так, надані до клопотання документи свідчать про те, що ОСОБА_6 переховується від органів слідства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У ході досудового розслідування, встановлені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, та які зафіксовані при проведенні наступних слідчих дій:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який показав, що 24 лютого 2022 року разом із військовослужбовцями Збройних сил України у складі підрозділу евакуювався до міста Запоріжжя. Йому знайома ОСОБА_6 , яка до початку окупації мешкала в Запорізькій області, Мелітопольському районі, селі Олександрівка, за адресою: будинок 102, та була його сусідкою через дорогу. Дружніх стосунків із нею свідок не підтримував, лише вітався по-сусідськи. До початку окупації ОСОБА_6 обіймала посаду директора Олександрівської загальноосвітньої школи ІІІІ ступенів. Дружина свідка, ОСОБА_8 , працювала вчителем початкових класів у цій же школі. Дружніх стосунків між дружиною заявника та ОСОБА_6 також не було - лише робочі. На даний час дружина заявника перебуває на тимчасово окупованій території, тому він відмовляється надавати її контактні дані та просить не залучати її до цієї справи. Після початку окупації заявник одразу припинив будь-яке спілкування з ОСОБА_6 і не має бажання його відновлювати, оскільки вважає її зрадницею України. Відомості про те, що вона займає посаду директора школи під час окупації, заявник отримав від місцевих жителів села Олександрівка Мелітопольського району Запорізької області, які залишились на тимчасово окупованій території. З міркувань безпеки він відмовляється надавати їхні анкетні дані. Заявник також бачив у телеграм-каналі публікацію з фотографіями, на яких зображена ОСОБА_6 разом із представниками окупаційної адміністрації, які вітають її з імовірним Днем учителя. Йому достеменно відомо, що ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час окупації у ОСОБА_9 померла мати, яка мешкала в Автономній Республіці Крим, після чого їй залишилося у спадок житло на цій території, що, за словами заявника, може слугувати для неї «запасним аеродромом»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.07.2025, яка показала, що 27 вересня 2022 року вона виїхала з тимчасово окупованої російською федерацією території України до міста Запоріжжя, де проживає і до теперішнього часу. До цього вона мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_10 тривалий час була знайома з ОСОБА_6 , яка проживала у тому ж селі та була її сусідкою. До початку повномасштабного вторгнення РФ свідок працювала кухарем в Олександрівській школі (адреса: Запорізька область, Мелітопольський район, село Олександрівка, вул. Центральна, 73), де ОСОБА_6 обіймала посаду директора протягом щонайменше п`яти років. За словами свідка, ще до початку вторгнення РФ ОСОБА_6 мала проросійські погляди та підтримувала анексію Автономної Республіки Крим. Під час роботи директором вона також викладала предмети «Право» та «Історія України». На початку травня-червня 2022 року ОСОБА_6 розмовляла із ОСОБА_10 про необхідність відновлення роботи половини шкіл міста Мелітополя за стандартами освіти російської федерації та видачі атестатів російського зразка. Після емоційної відповіді свідка, яка не поділяла таких поглядів, директор почала уникати спілкування з нею. Наприкінці травня 2022 року батьки учнів 11-го класу Олександрівської школи звернулися до ОСОБА_6 із проханням замовити свідоцтва українського зразка, але вона цього не зробила, унаслідок чого діти виїхали до Запоріжжя без документів про освіту. Наприкінці травня 2022 року, вже будучи директором незаконно створеного навчального закладу на базі Олександрівської школи (відомої як «Александровская школа №46 Приазовского района»), ОСОБА_6 зібрала у приміщенні школи батьків випускників та заявила, що «Росія тут назавжди» і потрібно отримувати атестати російського зразка. Усі батьки відмовилися від цієї пропозиції, крім її онука ОСОБА_11 , який отримав російський атестат. Наприкінці серпня 2022 року, за словами куми заявниці, ОСОБА_6 направила до батьків учнів представників окупаційної поліції міста Мелітополь з метою залякування та примушення до навчання дітей за стандартами освіти РФ. Для цього вона передала поліцейським списки дітей та їх адреси. Наприкінці осені 2022 року в школі стався інцидент: учні написали на дошці гасло на підтримку України. ОСОБА_6 разом з іншим учителем сфотографували напис і передали фото до окупаційної поліції Мелітополя. Після цього до школи приїхали співробітники окупаційної поліції та проводили допити дітей без присутності батьків. Протягом літа 2022 року ОСОБА_6 викликала вчителів на особисті розмови, вмовляючи їх перейти на роботу за освітніми стандартами РФ, обіцяючи високу заробітну плату. За інформацією свідка, у квітні 2022 року голова Олександрівської об`єднаної територіальної громади, яка пішла на співпрацю з окупаційною владою, запропонувала ОСОБА_6 посаду директора незаконно створеного навчального закладу, що було погоджено представниками окупаційної адміністрації. Навчання зазначеній школі здійснюється російською мовою, оцінювання проводиться за російською п`ятибальною системою, у приміщенні розміщено прапори, герб та іншу символіку РФ. У заявниці є відеозапис, на якому ОСОБА_6 виступає перед учнями на фоні герба РФ (відео надіслали мешканці села, анкетні дані яких заявниця не надає з міркувань безпеки).тСтаном на теперішній час ОСОБА_6 продовжує обіймати посаду директора незаконно створеного навчального закладу та проживає у селі Олександрівка Мелітопольського району Запорізької області;

- протоколом огляду від 01.08.2025 інформації, розміщеної у Всесвітній мережі Інтернет, а саме відомості про реєстрацію навчального закладу МОУ Александровская ОШ №46 МР ЗО (МУНИЦИПАЛЬНОЕ ОБРАЗОВАТЕЛЬНОЕ УЧРЕЖДЕНИЕ "АЛЕКСАНДРОВСКАЯ ОБЩЕОБРАЗОВАТЕЛЬНАЯ ШКОЛА №46 МЕЛИТОПОЛЬСКОГО РАЙОНА ЗАПОРОЖСКОЙ ОБЛАСТИ), яке в подальшому реорганізовано в заклад ГБУ ОО ЗО "Александровская СОШ № 46" Приазовского района (ГОСУДАРСТВЕННОЕ БЮДЖЕТНОЕ УЧРЕЖДЕНИЕ ОБЩЕОБРАЗОВАТЕЛЬНАЯ ОРГАНИЗАЦИЯ ЗАПОРОЖСКОЙ ОБЛАСТИ "АЛЕКСАНДРОВСКАЯ СРЕДНЯЯ ОБЩЕОБРАЗОВАТЕЛЬНАЯ ШКОЛА №46" ПРИАЗОВСКОГО РАЙОНА);

- протоколом огляду від 30.07.2025 інформації, розміщеної у Всесвітній мережі Інтернет, а саме нормативно-правових актів російської федерації;

- протоколом огляду за участю свідка ОСОБА_10 від 21.07.2025 інформації, розміщеної у Всесвітній мережі Інтернет, а саме публікації, на яких присутня ОСОБА_6 ;

- протокол огляду від 17.07.2025 інформації, надісланої свідком ОСОБА_10 у месенджері «Телеграм»;

- інші зібрані під час досудового розслідування кримінального провадження докази.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.111-1 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , згідно зі ст.12 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Також, згідно з інформацією оперативного підрозділу та матеріалами кримінального провадження, підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Мелітопольського району Запорізької області та має наявність сухопутного сполучення з анексованою територією АР Крим та безперешкодного сполучення з раніше окупованою територією Донецькою та Луганської областей, має безперешкодну можливість виїхати на територію держави агресора російської федерації, окрім цього, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може виїхати через державний кордон України та переховуватись на території сусідніх держав, отже, забезпечити її явку для участі у слідчих діях не виявляється за можливе.

22.08.2025 слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000043, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2025 відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України (Справа № 334/6801/25 Провадження № 1-кс/334/2119/25).

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, а саме тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.6 та ч.7 ст.176 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Зважаючи на положення ст.177 КПК України, досудовим розслідуванням встановлено існування ризиків, що підозрювана ОСОБА_6 :

- зважаючи на абз.1 ч.1 ст.177 КПК України, може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, яке відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України;

- зважаючи на абз.2 ч.1 ст.177 КПК України, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- зважаючи на абз.3 ч.1 ст.177 КПК України, може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вона з ними працювала, знає їх домашні адреси, родичів, які залишились на окупованій території тощо;

- зважаючи на абз.4 ч.1 ст.177 КПК України, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- зважаючи на абз.5 ч.1 ст.177 КПК України, може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчинені якого вона підозрюється.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_6 , слід зважати на всі встановлені досудовим розслідуванням обставини, передбачені ст.178 КПК України. З метою з`ясування необхідності застосування:

п.1 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що всі зібрані докази у кримінальному провадженні є вагомими, підтверджують вчинення підозрюваною ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, за вказаних обставин, мають значення для кримінального провадження;

п.2 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання підозрюваної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, а саме: виправні роботи на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років;

п.3 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено інформацію про вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_6 , що не містить особливостей при обранні запобіжного заходу;

п.4 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки та проживає разом з родиною у с. Олександрівка Мелітопольського району Запорізької області, яке на теперішній час знаходиться на окупованій країною-агресором території України, що дає підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 може і надалі переховуватися від органів досудового розслідування та в подальшому від суду на тимчасово окупованій території. Крім цього, вона має безпосередню можливість через сухопутне сполучення з анексованою територією АР Крим та безперешкодного сполучення з раніше окупованою територією Донецької та Луганської областей виїхати на територію російської федерації;

п.5 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що постійне місце роботи на теперішній час обумовлене вчиненими ОСОБА_6 кримінальними правопорушеннями, та у разі втрати посади директора навчального закладу, створеного окупаційною владою під назвою «Государственное бюджетное учреждение общеобразовательная организация Запорожской области «Александровская средняя общеобразовательная школа №46 Приазовского района» під керівництвом окупаційної влади, у підозрюваної з`являться мотиви виїхати за межі України з метою уникнути кримінальної відповідальності;

п.6 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що репутація підозрюваної ОСОБА_6 на теперішній час визначається вчиненим нею кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч.3 ст.111-1 КК України, яке являється злочином проти основ національної безпеки України;

п.7 ч.1 ст.178 КПК України, майновий стан підозрюваної ОСОБА_6 не можливо встановити у зв`язку з перебуванням підозрюваної на території, окупованій державою-агресором;

п.8 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що судимості у ОСОБА_6 відсутні;

п.9 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що раніше до підозрюваної ОСОБА_6 не застосовувалися запобіжні заходи;

п.10 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України;

п.11 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_6 у складі кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, не враховується як ознака;

п.12 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено ризик повторення протиправної поведінки, що його створює підозрювана ОСОБА_6 , на теперішній момент підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Вважаю, що необхідно застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки досудовим розслідуванням встановлено:

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, яке відносяться до переліку, встановленого ч. 6 ст. 176 КПК України для застосування відповідного запобіжного заходу;

наявні ризики, передбачені абз.1-5 ч.1 ст.177 КПК України;

встановлені обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до вимог п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Відповідно до ч.6 ст.193 КК України, слідчий суддя, суд, розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 усього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд, за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи те, що, підозрювана ОСОБА_6 на теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій країною-агресором території, яка має сухопутне сполучення з анексованою територією АР Крим та безперешкодне сполучення з раніше окупованою територією Донецької та Луганської областей, вважаю, що запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, неможливо при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу, більш м`якого, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримала доводи клопотання, просила задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти доводів клопотання, посилаючись на недоведеність перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України, недоведеність ризиків, заявлених стороною обвинувачення, та відсутність обґрунтування неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріалами, заслухавши позицію сторін кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування, а прокурорами Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000043 від 03 травня 2025 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

У відповідності до положень ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст.ст.176, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Згідно положень ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на положення даної статті слідчий суддя під час вирішення питання щодо наявності підстав для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за її відсутності має встановити наступні обставини: (1) чи набула ОСОБА_6 статусу підозрюваної у Кримінальному провадженні, в рамках якого розглядається клопотання; (2) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке їй інкримінується; (3) наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України; (4) чи наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України.

З метою вирішення вищезазначених питань, слідчому судді необхідно встановити у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 .

Обставини здійснення підозрюваною ОСОБА_6 конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у Кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Так, у клопотанні слідчий посилається на те, що наявні ризики, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_6 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик останньої на 10 год. 00 хв. 04 серпня 2025 року, 10 год. 00 хв. 05 серпня 2025 року та 10 год. 00 хв. 06 серпня 2025 року опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (https://www.gp.gov.ua/) та в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» №152 (8077) опублікованій на сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» (http://ukurier.gov.ua/uk/), проте, у визначені в повістках дати та час ОСОБА_6 до СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізької області, для проведення за її участю слідчих дій не з`явилась.

07.08.2025 року слідчим СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваної ОСОБА_6 та відповідні матеріали скеровані до оперативного підрозділу Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до інформації начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області від 12.08.2025 ВКП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області відносно ОСОБА_6 заведено оперативно-розшукову справу №50412511 від 12.08.2025.

Встановлено, що ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) та по теперішній час перебуває на території с. Олександрівка, Приазовського району, Запорізької області, яке згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» №309 від 22 грудня 2022 року, з 28.02.2022 відноситься до тимчасово окупованої російською федерацією території України, та за межі території України не виїжджала.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Враховуючи те, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 здійснюючи колабораційну діяльності, спрямовану на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти, має у своєму розпорядженні документи, які можуть бути речовими доказами та викривають її злочинну діяльність у зв`язку з чим, є підстави вважати, що ОСОБА_6 зможе знищити їх;

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст.615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_6 як підозрюваної, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання наділена потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у Кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити злочинну діяльність не знайшов свого підтвердження у матеріалах клопотання.

Аналіз положень ч.6 ст.193 КПК України дає підстави зробити висновок, що у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя, суд за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, може обрати лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Отже, встановлена цією нормою процедура обрання запобіжного заходу не передбачає можливості вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу передбачена лише під час розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який і обирається з тією метою, аби затримати особу (підозрюваного), яка, зокрема, переховується від органу досудового розслідування та суду та оголошена у міжнародний розшук, та доставити її до місця кримінального провадження для вирішення питання щодо застосування відносно неї обмежувальних заходів (тримання під вартою/домашній арешт/застава/особиста порука/особисте зобов`язання).

Згідно положень ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Аналіз положень вказаної статті дає підстави зробити висновок, що у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч.1 ст.197 КПК України (шістдесят днів).

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Слідчим суддею встановлено, що 07.08.2025 року постановою слідчого СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук.

З урахуванням вище встановлених обставин кримінального правопорушення та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваної у Кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням обґрунтованих підстав вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово-окупованій території, то слідчий суддя, виходячи з положень ч.6 ст.193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 за її відсутності.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.5 ст.9, статтями 177, 183, 184, 193-194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше ніж через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1