Справа № 194/733/25
Номер провадження 1-кс/194/79/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

13 травня 2025 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого місця реєстрації, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразового судимого, остання судимість:

-14.06.2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч.1 ст.70 КК України до позбавленням волі строком на 5 років. 27.01.2025 року звільнений від відбування покарання у зв`язку з усуненням законом караності діяння передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України та додані до клопотання матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що 15.03.2025 року приблизно о 14:00 год. ОСОБА_6 перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення на територію вказаного домоволодіння, яке на підставі приватної власності належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, без відриву в часі, діючи умисно, незаконно, без дозволу власника, маючи прямий умисел направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яке гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення житла чи до іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власника ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , приблизно о 14:00 год. 15.03.2025 року підійшовши території домоволодіння АДРЕСА_2 , де впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов на територію домоволодіння. Після цього, ОСОБА_6 заліз на дерево та потім у вікно на другому поверсі будинку, чим порушив право власника на недоторканість житла.

Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_6 06.04.2025 року о 08:29 год., перебуваючи на території літнього майданчику магазину «Капкан», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Осіння, буд. №1 побачив на столі мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_8 , та в цей час у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення вказаного майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, ОСОБА_6 , з корисливих спонукань, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та з метою подолання опору зі сторони потерпілого із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, за допомогою фізичної сили, а саме наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_8 , в результаті чого останній втратив рівновагу та впав на дерев`яну лавку, відчувши при цьому фізичний біль.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні наміри, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, відкрито, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, рукою схопив зі столу за яким сидів потерпілий ОСОБА_8 мобільний телефон марки «OPPO A74» модель OPPO CPH2219, 4/128Gb, Mobile Phone Color Prism Black, imei №1: НОМЕР_1 ; imei №2: НОМЕР_2 вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 3 500 гривень, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_6 були викриті потерпілим та іншими присутніми особами, однак той з викраденим майном з місця злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3500 гривень.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого щодо обрання у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання заперечував, просив обрати домашній арешт за місцем реабілітаційного центру. Щодо пред`явленої підозри користується ст. 63 Конституції України.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , та просив обрати йому домашній арешт, оскільки слідчим не обґрунтовано можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та ризики не доведені.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши доводи клопотання та надані письмові докази, приходжу до наступного висновку.

Розглядаючи питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує ст.ст. 177, 178 КПК України та вимоги ст. 194 КПК України, якою передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.04.2025 року за №0000036 за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України.

28.04.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.04.2025 року та від 21.04.2025 року; протоколами огляду місця події від 28.04.2025 року та від 23.04.2025 року; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_7 від 24.04.2025 року, ОСОБА_8 від 23.04.2025 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 від 25.04.2025 року, ОСОБА_10 від 23.04.2024 року, ОСОБА_11 від 23.04.2025 року, ОСОБА_12 від 23.04.2025 року, ОСОБА_13 від 24.04.2025 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 24.04.2025 року; протоколом огляду відеозапису від 25.04.2025 року; постановами про визнання речовим доказом від 15.04.2025 року, 23.04.2025 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2025 року; протоколами огляду предметів від 23.04.2025 року, 23.04.2025 року, 24.04.2025 року; висновком експерта №СЕ19/104-25/16197-ТВ від 24.04.2025 року; протоколом додаткового огляду предмету від 24.04.2025 року; постановою про об`єднання матеріалів від 28.04.2025 року.

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя враховує вимоги ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України, та у відповідності зі ст. 12 КК України, ч. 1 ст. 162 КК України є кримінальним проступком, а ч. 4 ст. 186 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Під острахом отримання можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України. Запобігання ризикам переховування підозрюваного від суду становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства.

Також слідчий суддя враховує, що підозрюваний на утриманні нікого не має, не одружений, а отже не має міцних соціальних зв`язків, а тому перебуваючи на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду.

Зважаючи на те, що кримінальні правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування, оскільки на сьогодні в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану.

Також слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний не працює, а отже не має стабільного джерела доходу, що свідчить про те, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, має судимість за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, за що має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, однак належних висновків для себе не зробив перевиховання не став, та згідно пред`явленої підозри, вчинив нові кримінальні правопорушення, що у сукупності свідчить про його стійку кримінальну поведінку, небажання підозрюваного ставати на шлях виправлення, та про ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 , за місцем проживання не може бути охарактеризований, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, та перебуває на обліку у лікаря-нарколога.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має, характеру, обставин та тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість підозри не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, як слідує з практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного (обвинуваченого) таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім того, згідно зі статтями 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

Отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, отже менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Слідчий суддя наголошує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Крім того, слідчий суддя не ігнорує аргументи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку, суд оцінюючи вищевказані обставини, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість підозри не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, у зв`язку з чим, клопотання захисника та підозрюваного щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Також, згідно пред`явленої підозри, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто ним згідно пред`явленої підозри вчинено злочин із застосуванням насильства, у зв`язку з чим, з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Таким чином, з урахуванням наведеного, враховуючи КПК України, тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, та відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти наявним ризикам, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя вважає доцільним обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 32, 131, 132, 176, ч. 1 ст. 177, 178, 183- 184, 193-194, 196-197, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 щодо обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 годин 28.06.2025 року.

Ухвала слідчого судді діє до 23-59 годин 28.06.2025 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 підлягає направленню до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» м. Дніпро у Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 13.05.2025 року о 17-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1