печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002032 від 04.10.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курайли Актюбінського району Актюбінської області Республіки Казахстан, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002032 - заступник начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, пов`язані із сексуальним насильством, Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002032 від 04.10.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації (далі - РФ) проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення Збройних сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ), інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Збройне захоплення територій Херсонської області почалося разом із повномасштабним вторгненням РФ в Україну. Починаючи із березня 2022 року територія Херсонської області поступово почала переходити під контроль російських окупаційних військ, у тому числі село Кардашинка Скадовського району Херсонської області, на території якого перебувало цивільне населення, яке не брало участі у збройному конфлікті.

Починаючи з жовтня 2022 року, військовослужбовці ЗС РФ, у тому числі зі складу НОМЕР_1 мотострілецького полку (в/ч НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 загальновійськової армії ІНФОРМАЦІЯ_2 , повністю контролювали територію АДРЕСА_2 , де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями та користувалися майном місцевих жителів, спілкувалися з ними та залякували їх, погрожуючи при цьому фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населеного пункту та проводили рейди по домоволодіннях з метою повного підкорення цивільного населення волі військовослужбовців ЗС РФ.

За результатами досудового розслідування встановлено, що з листопада 2022 року (точну дату під час досудового розслідування не встановлено) громадянин РФ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 мотострілецького полку (в/ч НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 загальновійськової армії ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував у тимчасово зайнятому АДРЕСА_2 , тобто брав участь у вторгненні на територію України у складі російських окупаційних військ та усвідомлював свою участь у збройному конфлікті.

ОСОБА_6 відкрито носив вогнепальну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям ЗС РФ, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 ДП І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Так, 06.02.2023 близько 18.00 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , діючи умисно, будучи одягнутим у військову форму, прибув до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час разом зі своїми рідними проживала громадянка України ОСОБА_7 , яка на момент події у складі Збройних Сил України чи інших військових формувань України не перебувала, жодної зброї не мала, участі у бойових діях не брала та була одягнена у цивільний одяг.

У подальшому, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є цивільною особою та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок погроз та обстановки, що склалася, наказав їй проїхати з ним до його місця проживання, а саме приватного будинку, розташованого в м. Гола Пристань Скадовського району Херсонської області.

Отримавши відмову від потерпілої ОСОБА_7 виконати вказані дії, ОСОБА_6 , з метою її залякування та подолання опору, відкрито демонструючи вогнепальну зброю, здійснюючи постріли в повітря, почав висловлювати погрози застосування насильства, а саме, що вистрелить їй в коліна.

Після чого, потерпіла ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та здоров`я була вимушена підкоритись вимогам ОСОБА_6 , а саме сіла до автомобіля марки «Опель», темно-червоного кольору, на якому вони прослідували до житлового будинку, який знаходився поблизу автостанції у м. Гола Пристань Скадовського району Херсонської області (точна адреса місця вчинення злочину в ході досудового розслідування не встановлена у зв`язку з тим, що вказана територія залишається окупованою РФ).

Опинившись в будинку, в якому проживав ОСОБА_6 та інші військовослужбовці РФ, потерпіла залишилася на кухні, де перебували троє невстановлених військовослужбовців РФ та ОСОБА_6 , які вживали алкогольні напої.

Продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, близько опівночі, ОСОБА_6 , діючи умисно, порушуючи ст. 27(2) ЖК(IV) ст. 75(2) b, ст. 76(1) ДП І, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є цивільною особою та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок погроз та обстановки, що склалася, наказав їй прослідувати за ним до іншої кімнати будинку та роздягнутись.

Отримавши відмову від ОСОБА_7 виконати вказані дії, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, штовхнув потерпілу на ліжко та застосовуючи фізичну силу, а саме удар долонею руки по обличчю ОСОБА_7 , вчинив зґвалтування, а саме вагінальне проникнення із використанням своїх геніталій в тіло потерпілої, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив фізичний біль і моральні страждання, тобто вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

В результаті вчинення ОСОБА_6 насильницьких дій сексуального характеру у формі зґвалтування потерпіла ОСОБА_7 завагітніла.

Отже, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , діючи в умовах міжнародного збройного конфлікту та у зв`язку з ним, вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме сексуальне насильство у формі зґвалтування, чим порушив вимоги ст. 27 (2) Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, а також ст. 75(2) b, ст. 76 (1) Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням (у редакції ст. 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

28.03.2025 в порядку ст. ст. 111, 135, 278 КПК України громадянину РФ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Слідчий вважає наявними всі законні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні зокрема особливо тяжкого злочину та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України, або на території держави агресора з метою уникнення кримінальної відповідальності за учинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника та дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002032 від 04.10.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

28.03.2025 в порядку ст. ст. 111, 135, 278 КПК України громадянину РФ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, в тому числі:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.10.2023;

- протоколом допиту потерпілої від 04.10.2023 про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення;

- протоколом додаткового допиту потерпілої від 09.05.2024 про детальний опис особи, яка вчинила відносно неї кримінальне правопорушення;

- аналітичним звітом ГСУ НП України № 89083-2024 від 08.10.2024, щодо особи ймовірно причетної до даного кримінального правопорушення;

- листом ГУР МО України № 222/10Д/8123 від 07.11.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.11.2024, який повідомив, про обставини вчинення відносно його доньки кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.11.2024, яка повідомила, про обставини вчинення відносно її доньки кримінального правопорушення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2024 за участю ОСОБА_9 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2024 за участю потерпілої;

- аналітичним звітом ДКА НП України № від 18.11.2024;

- листом ГУР МО України № 222/10Д/148 від 08.01.2025;

- листом Державної прикордонної служби України № 15/3.4.1/499-25-Вих від 07.02.2025;

- висновком психологічної експертиз № СЕ-19/117-24/17787-ПС від 31.12.2024.

Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1, 3, 7 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ст. 136 КПК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні набув статусу підозрюваної особи відповідно до вимог ст. ст. 276-279 КПК України.

Органом досудового розслідування були вчинені всі можливі та необхідні дії щодо повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 322 КК України, шляхом направлення повідомлення про підозру, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного всіма можливим способами.

Таким чином, ОСОБА_6 у повній відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України набув статусу підозрюваної особи у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Крім того, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Виходячи з наявних матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 .

Згідно з ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

Згідно з п. 1 ст. 52 Хартії основоположних прав Європейського Союзу 2000 року будь-яке обмеження прав і свобод, що визначаються цією хартією, повинне здійснюватися на підставі закону з повагою до сутності цих прав і свобод; застосовані за принципом пропорційності обмеження можуть бути встановлені тільки тоді, коли вони потрібні та відповідають цілям і загальним інтересам, визнаним Європейським Союзом, або потребі захистити права і свободи інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного, про що виносить відповідну постанову.

Так, з метою належного вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 , 22.03.2025 розміщені на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, а також опубліковані у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 22.04.2025 № 61 (7986): повістки про виклик ОСОБА_6 на 25.03.2025, 26.03.2025, 27.03.2025 на 10 год. 00 хв. до Головного слідчого управління Національної поліції України.

28.03.2025 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, а також опубліковані у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 28.03.2025 № 65 (7990): повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повістки про виклик ОСОБА_6 на 14.04.2025, 16.04.2025, 18.04.2025 на 10 год. 00 хв. до Головного слідчого управління Національної поліції України.

Окрім того, 28.03.2025 на особистий мобільний номер телефона ОСОБА_6 НОМЕР_4 об 16 год. 32 хв. за допомогою персонального робочого планшета «IPad», що підключений до мережі Інтернет з використанням месенджера «Telegram» надіслано повідомлення наступного змісту, а саме: повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 25.03.2025, також вкладенням до якого є електронні файли в форматі «.pdf»: «повідомлення про підозру Бєдний», на українській мові та в перекладі на російську мову.

Також, 31.03.2025 на особистий мобільний номер телефону ОСОБА_6 НОМЕР_4 об 15 год. 54 хв. за допомогою персонального робочого планшета «IPad», що підключений до мережі Інтернет з використанням месенджера «Telegram» надіслані повістки про виклик ОСОБА_6 на 14.04.2025, 16.04.2025, 18.04.2025 на 10 год. 10 хв., також вкладенням до якого є електронні файли в форматі «.pdf»: «Повістки Бєдний», «Повісткми Бєдний переклад», на українській мові та в перекладі на російську мову.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 до Головного слідчого управління Національної поліції України відповідно до вручених йому повісток не з`явився та про причини неявки не повідомив.

У зв`язку із наведеним, 18.04.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук (національний та міжнародний). Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 доручено співробітникам Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду на території тимчасово окупованій території України, де приймає участь у військовій агресії ЗС РФ проти України, або на території держави агресора.

Обставинами, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, є наступні.

Так, ОСОБА_6 викликався до слідчого у спосіб, передбачений ст. ст. 111, 278 КПК України. Однак, підозрюваний до місця виклику не прибув переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, або на території держави агресора.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України, або на території держави агресора з метою уникнення кримінальної відповідальності за учинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи сторони захисту є не переконливими.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання, те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду на території тимчасово окупованій території України, де приймає участь у військовій агресії ЗС РФ проти України, або на території держави агресора, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук та вважає наявними підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, зважаючи на вказані обставини і те, що ОСОБА_6 оголошений у розшук, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень та перешкоджання слідству, суспільного інтересу, слідчий суддя дійшов висновку про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні № 0002032 від 04.10.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Курайли Актюбінського району Актюбінської області Республіки Казахстан, громадянину Російської Федерації, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1