Справа№ 693/1254/25
1-кс/693/186/25
У Х В А Л А
27.08.2025 м. Жашків
Слідчий суддя Жашківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржник ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , дізнавача СД ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження,
22 липня 2025 року дізнавачем СД ВП №1 Уманського РУГ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 вказане кримінальне провадження закрито відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
З даною постановою не погоджується, та вважає, що органом досудового розслідування під час винесення постанови про закриття кримінального провадження не виконано вказівки прокурора, не усунуто розбіжності в показанням свідка ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_3 , не виконано заходи, викладені в клопотаннях та скаргах потерпілої ОСОБА_3 , не досліджено документи та не призначено експертизи для встановлення ознак внесення неправдивих відомостей до офіційних документів та протоколів допиту свідка ОСОБА_6 .
В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_3 свою скаргу підтримала із підстав викладених у ній, додатково пояснила, що вона працює в Маньківському ЦПМСД медичною сестрою, станом на січень 2020 року у неї склались неприязні відносини із директоркою медичного закладу Клясною, яка систематично позбавляла її премій, лікарка, із якою вона працювала ОСОБА_7 , під тиском Клясної написала на неї доповідні записки, в яких просила замінити її на іншу медичну сестру, 13.03.2020 наказом директора ЦПМСД Клясної скаржницю переведено на іншу роботу в цьому медзакладі, 16 березня 2020 року вона взяла відпустку на один день за власний рахунок щоб поскаржитись на Клясну до районної ради та цього дня лише зранку була на роботі, однак, незважаючи на її відсутність на роботі, 16.03.2020 складено акт про відмову ознайомитись із наказом про переведення від 13.03.2020.
Прокурор ОСОБА_4 заперечила проти задоволення скарги ОСОБА_3 , оскільки дізнавачем в повному обсязі виконі вказівки прокурора та проведені слідчі дії, спрямовані на перевірку доводів ОСОБА_3 , постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, вказана, що скаржниця обрала невірний спосіб захисту своїх інтересів, адже, у разі незгоди із наказом про переведення на іншу роботу, його слід оскаржувати до суду.
Дізнавач ОСОБА_5 підтримала думку прокурора.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.
Згідно з ч.1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
22 липня 2025 року дізнавачем СД ВП №1 Уманського РУГ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 вказане кримінальне провадження закрито відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.
Положення ст. 284 КПК України передбачають підстави закриття кримінального провадження, в т.ч. у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті. Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
П. 3 ч. 1ст. 303 КПК України вказує, що на досудовому провадженні рішення дізнавача про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
ОСОБА_3 звернулась із скаргою на постанову від 22 липня 2025 року дізнавача ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, покликаючись на неповноту та необ`єктивність досудового розслідування, оскільки, дізнавач не провів необхідних слідчих (розшукових) дій для з`ясування обставин провадження.
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження дізнавачем допитано як свідків працівників КНП «Маньківський ЦПМСД», а саме: директора ОСОБА_8 , заступника директора ОСОБА_6 , сімейного лікаря ОСОБА_7 , сімейного лікаря ОСОБА_9 та сімейного лікаря ОСОБА_10 , які надали однакові показання про те, що ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді медичної сестри КНП «Маньківський ЦПМСД», постійно створювала конфліктні ситуації в колективі. Внаслідок чого, на ОСОБА_3 надходили доповідні записки від лікарів, на підставі яких проходили збори трудового колективу, на яких прийнято колективне рішення про зміну місця виконання посадових обов`язків ОСОБА_3 до кабінету профілактичного огляду.
Оскаржуваною постановою встановлено, що із аналізу матеріалів провадження вбачається, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, - завідомо неправдиве показання свідка, чи будь-яких інших кримінальних правопорушень.
Так, матеріалами провадження не підтверджується факт того, що ОСОБА_6 надала неправдиві показання, які б суперечили складеним в КНП «Маньківський ЦПМСД» службовим документам, крім того, відомості, що відображені в даних документах підтверджують також інші працівники підприємства. Натомість ОСОБА_6 надала показання, які відповідають показанням інших працівників, що заперечує наявність у неї мети ввести в оману суд або інший уповноважений орган.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження, дослідження і оцінки доказів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.
Підстави закриття кримінального провадження визначені ст.284 КПК України.
Так, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, на який розсилається дізнавач в оскаржуваній постанові, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частини 1, 2 ст.22КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.40, 40-1 КПК України дізнавач, серед іншого, наділений повноваженням приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Процесуальна самостійність дізнавача є важливий елемент його статусу, який полягає у праві слідчого при провадженні розслідування самостійно приймати всі рішення про його спрямування і про провадження слідчих дій при повній відповідальності за їх законне і своєчасне проведення.
Поряд з цим, КПК України серед загальних засад кримінального провадження виділяє змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ст.91 КПК. Обов`язок доказування цих обставин, за певними винятками, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст.92 КПК). Доказування здійснюється на підставі доказів (ст.84 КПК).
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, які оцінює за своїм внутрішнім переконанням, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми, складається обвинувального акт, який направляється до суду (ст.93, 290, 291, 293 КПК України).
Разом з цим, КПК не визначає перелік обов`язкових доказів чи процесуальних дій проведення яких необхідно здійснити у тому чи іншому провадженні, а надає можливість самостійно обирати та визначати якими доказами сторона обвинувачення буде обстоювати свою позицію та доводити винуватість особи в суді.
За таких обставин слідча суддя дійшла до висновку стосовно дискреційних повноважень дізнавча щодо обсягу та спрямованості проведення слідчих (розшукових) дій у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи. Як встановлено вище, вказана постанова слідчого є законною, обґрунтованою, належно мотивованою та відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.
Як вбачається з матеріалів провадження дізнавачем при проведенні досудового розслідування було вжито всіх засобів, у межах наданих їй повноважень, для встановлення дійсних обставин справи та надано об`єктивну оцінку таким, наведені скаржницею доводи не спростовують висновків дізнавача про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження, оскільки, при проведенні досудового розслідування були ретельно перевірені обставини даного провадження, при цьому дізнавачем проведені перевірки можливих версій та встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм надано належну оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності, а тому вищевказані твердження скаржниці не можуть слугувати підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження.
Крім цього, встановлено, що між учасниками провадження існують трудові відносини, які підлягають вирішенню у визначеному законом порядку або через судовий розгляд.
Враховуючи вище наведене дізнавачем обґрунтовано встановлені підстави для закриття кримінального провадження, передбачені ст. 284 КПК України, тому в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження
ст. 384 КК України від 22.07.2025 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 306, 307, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її постановлення.
Повний текст ухвали складений о 12 год. 30 хв. 29.08.2025
Слідчий суддя: ОСОБА_1