Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/561/24
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суду Житомирської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: востаннє засуджений 27 січня 2025 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України, із врахуванням ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна, 30.01.2025 року Богунським районним судом м.Житомира із врахуванням ч.1 ст.70 КК України, до остаточного покарання 7 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-
18 листопада 2023 ОСОБА_4 , призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №108 від 18.11.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду такелажника такелажного відділення взводу забезпечення самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Зазначеним наказом ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та в цей же день прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків. 21.03.2024 солдата ОСОБА_4 наказом командира №85 у зв`язку відсутністю понад 10 діб розташуванні військової частини, звільнено із займаної посади та зараховано розпорядження Командира військової частини НОМЕР_1 .
Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової істини НОМЕР_1 , 10.03.2024 перебуваючи поза розташуванням вище зазначеної військової частини, вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Так, 10.03.2024 близько 16 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 перебували на узбіччі автомобільної дороги місцевого значення, що навпроти будинку АДРЕСА_2 .
В цей же час, день та місці між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок чого у останнього виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Тоді ж , реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_5 , якого на той час утримували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою недопущення конфлікту (бійки), раптово, кулаком правої руки наніс один удар в область, нижньої щелепи з права ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи праворуч в проекції кута, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як такого, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я.
Такі умисні дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 1 ст.122 КК України - спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю. Однак, відмовився від дачі показів відповідно до вимог ст. 63 Конституції України. В скоєному він розкаюється.
Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, повно та об`єктивно дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, підтверджуються доказами, зібраними та дослідженими під час судового розгляду.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні показав, що 10.03.2024 року близько 16 години ОСОБА_6 покликав його допомогти. Коли він прийшов, ОСОБА_4 сидів на возі та почав нукати до коня, він зробив йому зауваження, щоб не нукав. ОСОБА_4 зліз з воза і штовхнув його. Він прижав його до землі, а потім відійшов від нього, після чого його почав тримати ОСОБА_11 і зненацька підбіг ОСОБА_4 і вдарив його в щелепу. Удар наніс кулаком. Він почув як щось тріснуло і з рота пішла кров. Потім його забрала дружина. Спочатку він не звертався до лікаря. А потім почався нарив, поїхав в Житомир в челюсно-лицеву хірургію і там зробили операцію і 5 днів він був в реанімації.
Обвинувачений вибачення у нього не просив. Він після побиття його не бачив. Збитків він не відшкодував. Він хотів би примиритись з обвинуваченим і тому просить найменше покарання.
Даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.03.2024 відповідно до якого гр. ОСОБА_5 заявив, що 10.03.2024 близько 16 год. в с. Звиняче по вул.Центральній ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи з права, кулаком правої руки (т. 1 а.с.185).
Відповідно до висновку експерта № 65 від 2918.03.2024 р. судово-медичний експерт на підставі судово-медичного обстеження ОСОБА_5 ,враховуючи записи довідки з відділення екстреної медичної допомоги КНП «Бердичівська міська лікарня з даними регіонального обстеження № 1070, обставини справи, вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи та відповідаючи на поставлені запитання, прийшов до підсумків, що гр. ОСОБА_5 виявлено лицьову травму у вигляді перемолу нижньої щелепи праворуч в проекції кута, яка утворилась від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею (можливо рукою затиснутою в кулак), не менше як від одного удару таким по обличчі, не виключено в термін та за обставин, вказаних в постанову як зазначив обстежений, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до тривалого розладу здоров`я ( т.1 а.с. 188).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.03.2024 р. під час якого потерпілий ОСОБА_5 розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення та показав місце та механізм нанесення йому удару (т.1 а.с. 189-194) .
Відповідно до висновку експерта № 67 від 18.03.2024 судово-медичний експерт на підставі даних висновку експерта № 65 від 18.03.2024 року на ім`я гр. ОСОБА_5 , враховуючи протокол проведення слідчого експерименту від 16.03.2024 року за участі потерпілого гр. ОСОБА_5 з наданою ілюстративною фототаблицею. обставини справи, вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи та відповідаючи на поставлені запитання, встановив, що тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_5 могли утворитися в термін та за обставин, вказаних потерпілим під час проведення слідчого експерименту за його участі від 16.03.2024 року (т.1 а.с. 195).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.03.2024 р. під час якого свідок ОСОБА_12 розповіла про обставини вчинення відносно потерпілого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та показала місце та механізм нанесення ОСОБА_4 удару потерпілому ОСОБА_5 (т.1 а.с. 196-194).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.03.2024 р. під час якого свідок ОСОБА_8 розповіла про обставини вчинення відносно потерпілого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та показала місце та механізм нанесення удару потерпілому ОСОБА_5 (т.1 а.с. 200-207) .
Відповідно до висновку експерта № 71 від 25.03.2024 судово-медичний експерт враховуючи локалізацію та характер виявлених тілесних ушкоджень, встановив, що спричинення їх за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_12 , при проведенні слідчого експерименту від 19.03.2024р. за її участю, не виключається можливим. (т.1 а.с. 209).
Відповідно до висновку експерта № 72 від 25.03.2024 судово-медичний експерт враховуючи локалізацію та характер виявлених тілесних ушкоджень, встановив, що спричинення їх за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_8 , при проведенні слідчого експерименту від 19.03.2024р. за її участю, не виключається можливим. (т.1 а.с. 208).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.04.2024 р. потерпілий ОСОБА_5 серед пред`явлених йому 4-х фотознімків впізнав особу під номером 2 відомого йому, як ОСОБА_13 , котрий 10.03.2024 близько 16 год. наніс йому один удар в область щелепи з права завдавши тілесне ушкодження у вигляді перелому (т. 1 а.с.239).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.04.2024 р. свідок ОСОБА_6 серед пред`явлених йому 4-х фотознімків, під номером 2 він впізнав чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , який 10.03.2024 близько 16 год. наніс удар ОСОБА_5 кулаком в праву частину обличчя (т. 1 а.с.242).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.04.2024 р. під час якого свідок ОСОБА_6 розповів про обставини вчинення відносно потерпілого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та показав місце та механізм нанесення ОСОБА_4 удару потерпілому ОСОБА_5 (т.1 а.с. 245-248, т. 2 а.с.1).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22.04.2024 р. під час якого підозрюваний ОСОБА_4 розповів про обставини спричинення ним тілесного ушкодження ОСОБА_5 та показав механізм нанесення удару потерпілому (т.2 а.с. 7-11).
Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, вважає вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною у повному обсязі, а тому дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Будь-які підстави ставити під сумнів наведені докази судом не встановлені, вони відповідають вимогам кримінального процесуального закону, на переконання суду, зважаючи на свою сукупність та встановлені обставини, є достовірними та стосуються обставин кримінального провадження..
При призначенні покарання суд, згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений передбачене ч.1 ст.122 КК України, відповідно до статті 12 КК України, віднесене до нетяжких злочинів.
Як особа, за місцем проживання ОСОБА_4 характеризуються задовільно, за місцем проходження служби характеризується посередньо, як особа яка самоільно залишила місце проходження служби, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, має зареєстроване місце проживання, раніше неодноразово судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Суд не вбачає в діях обвинуваченого ознак такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки така обставина означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.
Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, позиції прокурора та потерпілого, висловленої ним під час судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого виправлення і перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 засуджений вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2025 та Богунського районного суду м. Житомира від 30.01.2025, які відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 31.03.2025 р приведені у відповідність та при призначенні покараннь за сукупністю вказаних вироків, підлягає із застосуванням ст. 71 ч.1 КК Украни, та визначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання 7 (сім)років 6(шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна.
Частиною 4 статті 70 КК України, встановлено, що за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, із урахуванням вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2025 та Богунського районного суду м. Житомира від 30.01.2025, які відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 31.03.2025 р приведено у відповідність.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна.
Цивільний позов в провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років) позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання ОСОБА_4 призначити за сукупністю призначених покарань шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим за вироками Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2025 та Богунського районного суду м. Житомира від 30.01.2025, які відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 31.03.2025 р приведені у відповідність, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуту ним частину покарання за попередніми вироками.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .