Справа № 202/4819/25
Провадження № 1-кс/202/6725/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000821 від 24.05.2024,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурором відділом Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на скоєння тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, діючи з корисливих мотивів, з метою систематичного отримання незаконного прибутку, усвідомлюючи та розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розробив детальний (поступовий) злочинний план, неухильно дотримуючись умов якого був упевнений у неможливості викриття його злочинної діяльності, уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Усвідомлюючи, що самостійне, без залучення інших осіб скоєння тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів неможливо,

ОСОБА_7 , у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 02.09.2024, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, вступив у попередню змову з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, ознайомив останніх зі своїми злочинними намірами, довів до їх відома деталі вищевказаного розробленого ним злочинного плану.

Реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне, з метою збуту придбання, зберігання психотропних речовин, обіг якої обмежено - метамфітамін, а також на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфітамін, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та з невстановленими в ході досудового розслідування особами, відповідно до заздалегідь розподілених функцій та ролей, задля досягнення їх спільної злочинної мети - отримання незаконного прибутку внаслідок систематичного скоєння тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 03.01.2025, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела незаконно, з метою збуту придбав речовину, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, який ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, почав незаконно зберігати, з метою збуту у невстановленому місці до 03.01.2025.

Далі, 03.01.2025 ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено метамфетамін, який він незаконно придбав та зберігав з метою збуту, діючи умисно, спільно та узгоджено, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими в ході досудового розслідування особами, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25, 27, Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, 03.01.2025 в період часу з 11:27 год. до 11:29 год. ОСОБА_4 домовився про продаж вищевказаної психотропної речовини, обіг якої обмежений метамфетамін з ОСОБА_10 до якої застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві». Окрім цього 03.01.2025, приблизно о 11:29 год. ОСОБА_10 прибула до визначеного ОСОБА_4 місця, а саме за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_2 , для збуту ОСОБА_4 психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін.

03.01.2025 приблизно о 11:29 год. ОСОБА_10 , прибувши до кв.

АДРЕСА_3 , двері якої відчинив ОСОБА_4 , увійшла до коридору зазначеної квартири. Після чого від ОСОБА_10 отримав грошові кошти у сумі 1300 гривень, які були їй вручені працівниками УКР ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Приблизно о 11:29 год. ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, з користі незаконно збув ОСОБА_10 один зіп пакет з речовиною масою 0, 4283г, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін масою 0,2457 г.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчинені за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, 09.04.2025 ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено метамфетамін, який він незаконно придбав та зберігав з метою збуту, діючи умисно, спільно та узгоджено, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими в ході досудового розслідування особами, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25, 27, Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, 09.04.2025 в період часу з 11:22 год. до 11:32 год. ОСОБА_4 домовився про продаж вищевказаної психотропної речовини, обіг якої обмежений метамфетамін з ОСОБА_10 до якої застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві». Окрім цього 09.04.2025, приблизно о 11:24 год. ОСОБА_10 прибула до визначеного ОСОБА_4 місця, а саме до підвального приміщення в третьому під`їзді(з ліва на право) в буд. АДРЕСА_4 , для збуту ОСОБА_4 психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін.

09.04.2025 приблизно о 11:24 год. ОСОБА_10 прибувши, постукала в вхідні двері підвального вказаного приміщення в буд. АДРЕСА_4 , двері якого відчинив ОСОБА_4 , увійшла до зазначеного приміщення. Після чого від ОСОБА_10 отримав грошові кошти у сумі 1250 гривень, які були їй вручені працівниками УКР ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Приблизно о 11:27 год. ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, з користі незаконно збув ОСОБА_10 один зіп пакет з речовиною масою 0, 3932г, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін масою 0,1934 г.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчинені за попередньою змовою групою осіб, повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 .

17.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність до злочину ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у проваджені матеріалами.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішується питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинитись з високим ступенем ймовірності.

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідне забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, також те, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Слід зазначити, що ОСОБА_4 постійного офіційного місця роботи не має, міцних соціальних зв`язків не має, що вказує на можливість переховування останнього від досудового розслідування та суду.

Можливість незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні. Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що

ОСОБА_4 у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного та можливістю ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження, відомі особисті дані та місця проживання свідків у даному кримінальному провадженні.

Також, вказане кримінальне правопорушення вчинене за попередньою змовою групою осіб, співучасники злочину раніше знайомі.

Крім цього, коло свідків та очевидців в даному кримінальному провадженні встановлюється, а тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди тощо.

Крім цього, на цей час підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, ґрунтується, на показаннях свідків та інших причетних осіб (які на даний час ще встановлюються) які, хоча і є наданими слідчому, однак не можуть бути покладені, як зазначено вище, у мотивування рішення суду по суті обвинувачення та оглядами місця події.

Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_4 як встановлено з матеріалів досудового розслідування, а саме за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, вказаний злочин вчинявся неодноразовою, систематично, без наміру припиняти злочинну діяльність.

Також, беручи до уваги, що ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштований, тобто офіційного джерела доходу не має, тож, у разі, якщо підозрюваний ОСОБА_4 буде перебувати на свободі, вказане кримінальне правопорушення може продовжуватись як безпосередньо ОСОБА_4 так і іншими особами, а також існує ризик вчинення нового кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_4 .

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суспільну небезпеку дій підозрюваного, вчинених в умовах воєнного стану, досудове розслідування приходить до висновку, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_4 таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 та більш м`які запобіжні заходи не призведуть до забезпечення нормальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а враховуючи те, що такі запобіжні заходи як: - особисте зобов`язання; - застава; - домашній арешт; не зможуть зашкодити підозрюваному уникнути від органу досудового розслідування, оскільки базуються лише на суб`єктивному відношенні підозрюваного до необхідності виконання покладених на нього обов`язків, а - особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_4 з урахуванням відсутності осіб, які заслуговують на довіру.

ОСОБА_4 отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, інших невстановлених причетних осіб, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Враховуючи характер кримінального провадження, майновий стан підозрюваного та значну суспільну небезпеку інкримінованого йому злочину, у сторони обвинувачення немає підстав вважати, що застава, сума якої визначатиметься виключно до ступеню тяжкості злочину, зможе забезпечити реалізацію мети обрання запобіжного заходу та керуючись ч.5 ст. 182 КПК України, яка передбачає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, а тому слідчим суддею необхідно визначити розмір застави ОСОБА_4 більше ніж максимальні межі застави передбачені для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину.

За таких обставин, сума застави у межах, передбачених положеннями

ст. 182 КПК України, для тяжкого злочину, не може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде стримуючим засобом до не порушення ОСОБА_4 покладених на підозрюваного обов`язків.

Враховуючи викладене, майновий стан підозрюваного, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, одночасно із застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід призначити останньому заставу у розмірі 400 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992 400 грн. та у випадку її внесення визначити необхідність виконання ним обов`язків ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, з визначенням застави в розмірі в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання та підтримав позицію захисника. Додатково пояснив, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2010 року народження, не працює. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протоколом НСРД (аудіо- відеоконтроль відносно ОСОБА_7 , яким встановлено 02.09.2024 факт збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін та підбурювання особи до спільного вчинення зчину, щодо збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін та визначення ролі як виконавця злочинної групи); протоколом НСРД (263 КПК України - відносно ОСОБА_7 , яким встановлено розмови з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , про надання їм психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін для збуту, звітування про кошти за збут психотропну речовину, ієрархію учасників злочину, контроль над учасниками злочину організаторами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вжиття заходів конспірації, обмін готівки отриманої в результаті збуту психотропної речовини в валюту США, вжиття заходів психологічного та фізичного впливу до виконавців з сторони ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протокол НСРД(спостереження за особою ОСОБА_7 , яким встановлено, зустріч з ОСОБА_12 для передачі йому грошових коштів отриманих від збуту психотропної речовини та отримання такої речовини для подальшого збуту учасниками спільного злочину, зустрічі з учасниками а саме з ОСОБА_4 , ОСОБА_9 ); протоколом НСРД( 264 КПК України відносно ОСОБА_7 , яким встановлено систематичний переказ отриманих від збуту грошових коштів на електронний гаманець з якого в подальшому ОСОБА_11 обліковую кошти, підбурювання осіб з кола своїх знайомих до вчинення злочину, щодо збуту психотропної речовини, ієрархію спільного злочину, спілкування з учасниками злочину, визначення обставин способу отримання психотропної речовини від організаторів спільного злочину ОСОБА_11 та ОСОБА_12 для подальшого збуту учасниками; протокол НСРД (236 КПК України відносно ОСОБА_9 ), яким встановлено участь у спільному злочині з учасниками, збут психотропної речовини, звітування організаторам; протокол НСРД (236 КПК України відносно ОСОБА_4 ), яким встановлено участь у спільному злочині з учасниками, збут психотропної речовини, звітування організаторам.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому слідчий суддя враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України .

Відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити дане кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрюваний знайомий з іншими підозрюваними, а також йому відомі анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим, він шляхом погроз, шантажу або підкупу може схилити вказаних осіб надання неправдивих показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, про що свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюваний у вчиненні численних кримінальних правопорушень, пов`язаних із збутом наркотичних засобів протягом тривалого часу, що задокументовано матеріалами даного кримінального провадженнях, в зв`язку з чим діяльність підозрюваного є систематичною, в зв`язку з чим підозрюваний перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Інші ризики слідчим суддею не встановлені.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_4 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 є особою молодого віку та має задовільний стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців підозрюваний одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи - підозрюваний не працює;

6) репутацію підозрюваного - даних щодо негативної репутації підозрюваного не надано;

7) майновий стан підозрюваного даних не надано;

8) наявність судимостей у підозрюваного даних не надано;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше відомості відсутні;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди на момент повідомлення про підозру не встановлено.

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.ч. 1,3, 5 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також встановлений судом ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на переконання слідчого судді є найбільш вагомим, що в свою чергу приводить слідчого суддю до переконання, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливості ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також продовжити кримінальне правопорушення, та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому, враховуючи виключний випадок, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в умовах воєнного стану, в час коли проблема наркозлочинності, яка прямо порушує права всіх людей (в тому числі й таких, що не вживають наркотичні речовини) на життя і здоров`я, безпечне середовище, є однією з найгостріших соціальних і правових проблем України. При цьому зусилля правоохоронних органів із задіянням значної кількості людських, технічних та фінансових ресурсів для протидії таким формам організованої наркозлочинності нівелюються можливістю застосування до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, слідчий суддя вважає, що застосування такого альтернативного запобіжного заходу, як застава визначена у розмірі, встановленому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, тобто у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вказані обставини є суттєвими при вирішенні питання щодо розміру застави та у сукупності з вищенаведеним приводить слідчого суддю до висновку, що розмір застави, який буде достатньо обґрунтованим та таким, що стимулюватиме підозрюваного належним чином здійснювати свою процесуальну поведінку, повинен бути встановлений у значно більшому розмірі ніж той, що передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги особу підозрюваного ОСОБА_4 , тяжкість вчинення ним кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застава у межах визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, в зв`язку з чим, користуючись правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України, вважає за доцільне визначити розмір застави у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі, що перевищує максимальний розмір застави, визначений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, у сумі 1 211 200 грн. 00 коп., оскільки саме такий розмір застави, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, характеру інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 15 листопада 2025 року включно.

Встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вона буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 15.11.2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1