Справа № 305/3352/25
Номер провадження 1-кс/305/366/25
УХВАЛА

15.09.2025. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

законний представник підозрюваного ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та

мешканця

АДРЕСА_1 , українця,

громадянина України, тимчасово непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироками Рахівського районного суду за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, військовозобов`язаного-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000391 від 12.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засуджений вироком Рахівського районного суду у справі №305/1414/23 від 31.08.2023 за ст.185 ч.4 КК України до покарання у виді іспитового терміну строком 1 рік, вироком Рахівського районного суду у справі №305/3783/24 від 02.12.2024 за ст.289 ч.2 КК України до покарання у виді іспитового терміну строком 1 рік, та відносно якого у Рахівському районному суді на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000777 від 10.12.2024, за ч.2 ст.289 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий, умисний злочин проти власності за наступних обставин. Так, 12 вересня 2025 близько 01 години 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 перебуваючи в АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та особистого незаконного збагачення, під час дії на території України воєнного стану введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022, який був продовжений Указом Президента України №478/2025 від 14.07.2025 затвердженого Законом України №4524-IX від 15.07.2025 на 90 діб з 07.08.2025, через відчинені ворота проник на територію подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , що належить громадянці ОСОБА_8 , де через незамкнені водійські двері проник до салону автомобіля марки «Opel» моделі «Vivaro» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який знаходився на території вказаного подвір`я, звідки із шкіряного гаманця залишеного на панелі приладів власницею автомобіля ОСОБА_8 , таємно викрав грошові кошти у сумі 17100 (сімнадцять тисяч сто) гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на вказану суму. За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у сховище, вчиненій в умовах воєнного стану. Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколами допиту потерпілої та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочини, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Щодо ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду відмічає, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від суду. Наявність певного ризику, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усiма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciey y. Moldova (Бекчиев проти Молдови), PanchenkovRussia (Панченко проти Росп)), а в даному конкретному випадку, такий ризик с обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований та підтверджуються наявними матеріалами. Дійсним є такий ризик у розрізі того, що підозрюваний будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, а саме те що за вчинення даного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, також те що підозрюваний немає постійного місця роботи, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду в подальшому, може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності, про що свідчить те, що останній перебував у розшуку та місце знаходження його було не відоме. Крім того, даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 до 30.07.2025 у інших кримінальних провадженнях перебував у розшуку, так як місце знаходження його було невідоме, останній вдався до втечі одразу після вчинення даних злочинів. Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, даний ризик належно вмотивований тим, що не всі докази у кримінальному провадженні на даній стадії досудового розслідування відшукані, тому є достатні підстави вважати що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою доказування його вини в подальшому. Також, наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, оскільки не всі свідки допитані на час розгляду даного клопотання. Оцінюючи наявність цього ризику (вплив на свiдкiв) у кримінальному провадженні, слід виходити з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілих у кримінальному провадженні на різних його етапах, та розуміти, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками та потерпілою, яким відомі обставини вчинення злочину у якому останній обґрунтовано підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Тим самим, наявності ризику впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Також, наявний ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, даний ризик є вмотивований тим, що підозрюваний вже був засуджений за вчинення тяжкого злочину проти власності, зокрема ОСОБА_5 є судимий вироком Рахівського районного суду у справі №305/1414/23 від 31.08.2023 за ст.185 ч.4 КК України до покарання у виді іспитового терміну строком 1 рік, вироком Рахівського районного суду у справі №305/3783/24 від 02.12.2024 за ст.289 ч.2 КК України до покарання у виді іспитового терміну строком 1 рік, та відносно нього у Рахівському районному суді на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000777 від 10.12.2024, за ч.2 ст.289 КК України, після чого він на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий майновий злочин. Ризик того, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, визначених ч.7 ст.42 КПК України, а саме ухилятися від явки на виклик до слідчого. Крім цього, просить, врахувати при розгляді клопотання діючий на даний час та на час вчинення кримінального правопорушення воєнний стан на території України, введений та продовжений Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Отже, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими,об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою. Також просить, врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 адже, враховуючи спосіб вчинення злочину, знаряддя та місце його вчинення, воно викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації, тому тримання під вартою підозрюваного є виправданим. З огляду на викладене слідчий у клопотанні просить застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила таке задовольнити. Вважає, що, в даному випадку, обрання найсуворішого запобіжного заходу мотивоване наявними ризиками, а саме те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлює, що за вчинення кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, перебуваючи на волі він може ухилитися від досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілих, що перешкоджатиме встановленню об`єктивних даних в кримінальному провадженні. Також, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, даний ризик є вмотивований тим що ОСОБА_5 вже був засуджений за вчинення тяжкого злочину проти власності, однак на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий майновий злочин. Отже, на його думку, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не дасть змогу запобігти зазначеним ризикам та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий ОСОБА_4 , у судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_5 , у разі обрання менш суворого запобіжного заходу ніж тирмання під вартою, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше судимий і скоїв повторно злочин проти власності.

Адвокат ОСОБА_7 , у судовому засіданні просив, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до його підзахисного, визначити розмір застави. Вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім та необхідним для ОСОБА_5 .

Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 , у судовому засіданні підтримала захисника, адвоката ОСОБА_7 .

Підозрюваний ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтримав свого захисника, просив при обранні щодо нього запобіжного заходу визначити розмір внесення застави. Стверджував, що наміру ухилятися від слідства чи суду він не має.

Заслухавши учасників справи, вивчивши клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

У відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав, вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи подане клопотання слідчий суддя враховує також практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) зазначив, що особа може бути затримана відповідно до пункту 1 (с) статті 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у пункті 1 (с) статті 5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Вивчивши подане клопотання та додані до нього докази, вважаю, що повідомлена ОСОБА_5 , підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України є обґрунтованою для даної стадії кримінального провадження.

Так, матеріалами клопотання, зокрема копіями: протоколу огляду місця події від 12.09.2025, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколу огляду місця події від 12.09.2025, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 ; фототаблицями до протоколів огляду від 12.09.2025; протоколами допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 від 12.09.2025; поясненням ОСОБА_5 від 12.09.2025; доводиться обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Дослідження цих документів у сукупності, формують у слідчого судді внутрішнє переконання про те, що мали місце обставини, зазначені у клопотанні про тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Зазначені обставини підтверджують наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу. При цьому, висновок про обґрунтованість підозри не констатує наявності у діях ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Окрім цього, необхідно також відмітити, що у відповідності до положень ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Як на докази про наявність ризиків передбачених ст.177 цього кодексу, слідчий посилається на те, що ОСОБА_10 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, який відноситься до категорії тяжких, йому може бути призначено покарання позбавлення волі на строк до 8 років, матиме змогу незаконно впливати на потерпілу та свідків, перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою недоказування його вини в подальшому, вчинити новий злочин, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки останній вже був засуджений за вчинення тяжкого злочину проти власності, зокрема ОСОБА_5 є судимий вироком Рахівського районного суду у справі №305/1414/23 від 31.08.2023 за ст.185 ч.4 КК України до покарання у виді іспитового терміну строком 1 рік, вироком Рахівського районного суду у справі №305/3783/24 від 02.12.2024 за ст.289 ч.2 КК України до покарання у виді іспитового терміну строком 2 роки, та відносно нього у Рахівському районному суді на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000777 від 10.12.2024, за ч.2 ст.289 КК України, після чого він на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий майновий злочин, окрім цього він зможе переховутися від слідства та суду, даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 до 30.07.2025 року у інших кримінальних провадженнях перебував у розшуку.

Оцінюючи обґрунтованість зазначених ризиків, слідчий суддя виходить також з наступного.

Так, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

З урахуванням встановленої слідчим суддею наявності обґрунтованої підозри, вагомих доказів у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкості покарання за правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, конкретних обставин вчиненого правопорушення, його підвищеної суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного, його характеризуючі ознаки, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий майновий злочин, з огляду на матеріали клопотання, слідчий суддя погоджується з слідчим та прокурором, що існують обґрунтовані ризики коли підозрюваний ОСОБА_5 , намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти спроби щодо знищення, схову або спотворення будь-яких обставин які можуть мати істотне значення для встановлення істини у справі, незаконно незаконно впливати на потерпілу та свідків та вчинити новий злочин, тощо.

Щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя погоджується із слідчим та прокурором про те, що застосування до ОСОБА_5 запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя, при обранні запобіжного заходу, враховує реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 адже, спосіб вчинення злочину, знаряддя та місце його вчинення, викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації, тому тримання під вартою підозрюваного є виправданим.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Разом з цим, обираючи підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити йому розмір застави.

Так, нормами ч.4 ст.183 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, якеівідповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Нормами ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Частиною 4 статті 182 КПК України регламентовано, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст.182 КПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб залишається на рівні 3028 гривень.

При визначенні розміру застави слідчим суддею враховується тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , а саме, вчинення ним повторно, умисного тяжкого злочину, з корисливих мотивів. При цьому, суд враховує, що підозрюваний ніде не працює, неодружений, не має утриманців, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий майновий злочин під час іспитового строку. Іншими відомостями щодо міцності його соціальних зв`язків суд не володіє.

Таким чином, на переконання суду, застава у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

У разі внесення визначеного ухвалою розміру застави, на підозрюваного ОСОБА_5 , необхідно покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований та проживає, без дозволу органу досудового розслідування чи суду; повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного Управління ДМС в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками по кримінальному провадженню.

Керуючись положеннями ст.ст.132, 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 196, 205, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, раніше судимого вироками Рахівського районного суду за ч.4 ст.185, та за ч.2 ст.289 КК України, військовозобов`язаного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Початок строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 12 вересня 2025 року.

Визначити дату закінчення дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 10 листопада 2025 року, включно.

Визначити ОСОБА_5 , заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яку необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, а саме: код отримувача (ЄДРПОУ) 26213408, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0018501.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 , з-під варти та повідомити про це орган досудового розслідування, а також Рахівський районний суд Закарпатської області.

З моменту звільнення ОСОБА_5 ,, у зв`язку із внесенням застави, він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали до 10 листопада 2025 року.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1. прибувати до слідчого чи суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований та проживає, без дозволу органу досудового розслідування чи суду;

3. повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. здати на зберігання до Головного управління ДМС в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5. утримуватися від спілкування з потерпілою по кримінальному провадженню.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 на строк до 10 листопада 2025 року.

У разі невиконання зазначених вище обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Рахівський відділ Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню Рахівським РВП ГУНП в Закарпатській області, а в разі внесення застави в частині покладених обов`язків виконання ухвали доручити також Рахівському РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Повний текст ухвали проголошений 16 вересня 2025 року, о 13 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1