ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/107/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1522/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263 КК України
УХВАЛА

Іменем України

13 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 02.05.2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гроза Шевченківського району Харківської області, громадянин України, з професійною освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку 2008р.н.; офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат.

Згідно вироку, протягом 2022-2023 років, за адресою: Харківська область, Ізюмський район, на території Балаклійської громади, поблизу м. Балаклія, більш точні дата, час та місце не встановлені, ОСОБА_7 знайшов і привласнив вибухову речовину метальної дії - нітроцелюлозний (бездимний) одноосновний порох. Без передбаченого законом, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, дозволу умисно придбав та зберігав його за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до вилучення поліцією в ході обшуку 01.11.2023 пороху загальною вагою 205 грам.

В судове засідання з`явились обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 , про свідчить їх розписка про отримання пам`яток про права та обов`язки. Однак початку судового розгляду зазначені учасники провадження не дочекались.

Клопотань про обов`язкову участь обвинуваченого та його захисника в судовому засіданні чи відкладення розгляду справи у зв`язку з його відсутністю не надали.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, ухвалила продовжити розгляд справи за відсутності сторони захисту, які належним чином повідомлені, а їх відсутність, за наведених фактичних даних, не є перешкодою для розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити. Призначити покарання за скоєне ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку на один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_7 , який раніше не судимий; за місцем проживання характеризується позитивно, за недоведеністю протилежного, не перебуває на обліках у нарколога, органі з питань пробації, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку 2008р.н., офіційно не працевлаштований.

Перебуває на обліку у психіатра. За висновком судово-психіатричного експерта від 12.12.2023 страждає на хронічне психічне захворювання у формі органічного розладу особистості, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На час кримінального правопорушення перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, на переконання колегії суддів не можна визнати явно несправедливим, враховуючи раніше зазначені критерії, а тому слід вважати справедливим з урахуванням вищенаведених обставин та положень передбачених ст. 414 КПК України.

Отже, апеляційне прохання захисника про пом`якшення призначеного покарання належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер адже наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання обвинуваченому.

З урахуванням вищезазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника про пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 02.05.2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді