ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12020/25

Провадження № 11-кп/820/553/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000412 від 10.02.2025, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 28 серпня 2025 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з насильством щодо особи, а саме за ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що призвів до загибелі людини. Враховуючи такі обставини, також існують ризики незаконного впливу на свідків і потерпілу, а також ухилення від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Вказує, що при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не враховано, що ОСОБА_8 вже дав покази, потерпіла також покази дала, досліджені майже всі письмові докази, місця проживання свідків ОСОБА_7 невідомі, а тому впливати на них він не буде

мати можливості.

Крім того ОСОБА_7 визнає вину, кається, розповів всі обставини яки йому були відомі, має на утриманні малолітнього сина, одружений, постійне місце проживання, добровільно пішов служити в ЗСУ і бажає далі продовжувати служити.

Крім цього суду надано характеристику на ОСОБА_7 із ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» яка є позитивною.

ОСОБА_7 не має закордонного паспорту, не має родичів за кордоном, отже переховуватися від слідства не бажає і не має економічної можливості для цього, він є досить молодою людиною, не має батьків, раніше не судимий.

Отже всі ризики яки зазначає прокурор і з якими погодився суд є припущеннями, жоден з яких не є доведеним.

Бажання ОСОБА_7 продовжувати службу у Збройних силах України та всі вище наведенні обставини у сукупності надають суду можливість обрати більш м`який запобіжний захід, а саме - цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, дослідивши виділені матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та подовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.121 КК України.

Суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися при обранні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілу; переховуватися від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також враховані усі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджанню встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, у тому й числі у виді цілодобового домашнього арешту, про що в апеляційній скарзі просить захисник, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

Наведені захисником ОСОБА_6 підстави для зміни запобіжного заходу не свідчать, що обставини, які були враховані судом при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, об`єктивно змінилися настільки суттєво, що це обумовлює необхідність зміни запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення не наведено жодних доказів на підтвердження існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України, а в оскаржуваній ухвалі не наведено будь-яких реальних підстав та ризиків, які б свідчили про необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання його під вартою і судом першої інстанції встановлена об`єктивна наявність наведених у клопотаннях прокурора ризиків, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не наведено.

Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 28.08.2025 включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3