Справа № 216/4823/25
провадження 1-в/216/117/25
УХВАЛА

іменем України

27 червня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Кривому Розі, подання Центрально-Міського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області», відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшло подання Центрально-Міського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області» про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, щодо засудженого ОСОБА_4 в обґрунтування якого зазначено, 10.01.2022 на виконання до відділу пробації надійшли розпорядження та копія вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2021, копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19.11.2021 відносно ОСОБА_4 , засудженого за ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 3, ст. 200 ч. 1, ст. 200 ч. 2, ст. 361 ч. 1, ст. 361 ч. 2, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною із роботою електро-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.04.2025 у поданні Центрально-Міського районного відділу про розгляд питання щодо звільнення ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відмовлено.

Пізніше, 02.06.2025, на виконання до відділу надійшли розпорядження та копія вироку Дніпровського апеляційного суду 23.04.2025, яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 3, ст. 361 ч. 2, ст. 190 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з роботою, пов`язаною з діяльністю електро-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку строком 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

Ураховуючи викладене, на підставі ст. 537 п. 11, ст. 539 п. 2 КПК України, ст. 70 КК України у поданні порушується питання про застосування стосовно ОСОБА_4 покарання за наявності кількох вироків.

Суд розглянувши подання, приходить до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі пробації перебуває вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2021 разом з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.11.2021, відносно ОСОБА_4 , засудженого за ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 3, ст. 200 ч. 1, ст. 200 ч. 2, ст. 361 ч. 1, ст. 361 ч. 2, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною із роботою електро-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.04.2025 у поданні Центрально-Міського районного відділу про розгляд питання щодо звільнення ОСОБА_4 від основного покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2021 у зв`язку із закінченням іспитового строку - відмовлено.

Крім цього, 02.06.2025 на виконання до відділу надійшов вироку Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2025, яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 3, ст. 361 ч. 2, ст. 190 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з роботою, пов`язаною з діяльністю електро-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на 3 роки.

Таким чином, на час ухвалення вироку Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2025 не враховано вирок вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2021, в зв`язку з чим орган пробації звернувся до суду з вказаним поданням.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

У пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п.п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що питання, пов`язані з виконанням вироку за наявності інших вироків, розглядається судом у порядку, передбаченому ст.ст. 537, 539 КПК України, у випадках: а) коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків; б) коли під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший з яких скасований касаційною інстанцією, внаслідок чого необхідно виключати призначену відповідно до нього міру покарання.

Не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України 1960 р. (на сьогодні ст. 71 КК України) не було вирішено.

Крім того, у порядку, передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, визначаючи порядок застосування покарання засудженому, стосовно якого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній вирок, суд зобов`язаний керуватися ст. 71 КК України та призначити за правилами цієї статті покарання шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, а остаточне покарання повинно бути більшим, ніж призначене за кожним з вироків окремо.

З урахуванням викладеного, оскільки вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2021 було звернено до виконання 10.01.2022 та за даним вироком 24.09.2024 закінчився іспитовий строк, тобто даний вирок фактично є виконаним, з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого ОСОБА_4 та виконання постановлених відносно нього вироків, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, у задоволенні такого подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання Центрально-Міського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області» про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, відносно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_5