Справа № 932/6351/24
Провадження № 1-кп/932/454/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (у режимі відеоконференції),

ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000097 від 30.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження №0000097 від 30.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Прокурор у судовому засіданні подав цивільний позов в інтересах держави в особі Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та просив суд прийняти його до судового провадження.

Суд, дослідивши поданий цивільний позов, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором.

У позовній заяві прокурор посилається на те, що представник потерпілого Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області не вжив заходів щодо відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, цивільний позов про відшкодування шкоди останньому було повернено внаслідок невиконання ухвали суду на усунення недоліків та станом на 21.05.2025 нового позову представник потерпілого не подав та таким чином самоусунувся від вжиття заходів направлених на відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Таким чином, обставини, зазначені у частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру», вже і є виключним випадком та обумовлюють наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, як зазначає прокурор.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08 травня 2025 року вищезазначене кримінальне провадження було призначено до судового розгляду та одночасно цивільний позов Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням з обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було повернуто ініціатору звернення, як неподаний. Мотиви такого рішення викладені в ухвалі суду.

Відтак, зазначені підстави прокурором у цивільному позові суд вважає обґрунтованими, а таке представництво держави у суді належним чином доведеним.

Щодо позовних вимог викладених у позовній заяві прокурора.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2024 року з вищевказаного кримінального провадження були виділені в окреме провадження матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст.28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України. Мотивування такого рішення викладені в ухвалі суду.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені у статті 1166 ЦК України, з яким кореспондує встановлений у КПК України механізм відшкодування шкоди, здійснюваний передусім за рахунок особи, яка вчинила кримінальне правопорушення: добровільно (частина перша статті 127 КПК України); примусово за рішенням суду (частина друга статті 127 КПК України).

Отже, обов`язковою умовою для застосування частини другої ст. 127 КПК України є наявність вироку суду, що набрав законної сили, або постанови слідчого, прокурора чи ухвали суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, яким встановлено те, що певна особа є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, або, і це є найголовнішим, встановлено сам факт вчинення стосовно потерпілої особи певного кримінального правопорушення.

У кожній справі за змістом обґрунтування позову суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах сформульованих ним позовних вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За змістом зазначеної норми закону спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб. При цьому у заподіянні шкоди спільними діями має місце єдність дій заподіювачів, яка полягає у такому їх взаємозв`язку, при якому виключення хоча би однієї із цих дій із комплексу діянь співзаподіювачів не призводить до виникнення спільного шкідливого результату. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їх вини.

Отже, з системного тлумачення положень ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК у їх взаємозв`язку, слідує, що невід`ємною складовою обов`язку відшкодування шкоди є наявність вини особи, що її завдала.

У своїй позовній заяві сторона обвинуваченням вказує одним із відповідачів ОСОБА_13 та у прохальній частині просить суд стягнути з ОСОБА_13 матеріальну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням солідарно у розмірі 2 685 832 грн 67 коп (два мільйона шістсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять дві гривні 67 коп). А також залучити в межах кримінального провадження №0000097 від 30.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (справа № 932/6351/24; провадження № 1-кп/932/454/24) як цивільного відповідача ОСОБА_13 , кримінальне провадження щодо якого було раніше виділено судом в інше судове провадження, та стягнути, зокрема, з ОСОБА_13 суму завданих матеріальних збитків.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови №3 від 31.03.1989 року, покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Особи, діяння яких були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій несуть солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди. При вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд якщо матеріальну шкоду заподіяно підсудним спільно з іншою особою, справу щодо якої виділено в окреме провадження, суд покладає обов`язок по відшкодуванню шкоди у повному розмірі на підсудного. При винесенні в наступному обвинувального вироку щодо особи, справу про яку було виділено в окреме провадження, суд вправі покласти на неї обов`язок відшкодувати шкоду солідарно з раніше засудженим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Отже, кримінальний процесуальний закон передбачив, що залишення цивільного позову без розгляду можливе лише у випадках виправдання обвинуваченого (ч. 3 ст. 129 КПК України) або неприбуття в судове засідання цивільного позивача (ч. 1 ст. 326 КПК України), а правила, встановлені в ст. 257 ЦПК України, підлягають обмеженому застосуванню під час розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Вказана позиція узгоджується із Постановою Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі №588/678/17, у якій суд прийшов до висновку, що залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду за відсутності підстав, передбачених ст. 129 КПК України, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке. Під час розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні правові наслідки у вигляді залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, залишення позову без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі можуть бути застосовані судом тоді, коли недоліки позовної заяви унеможливлюють або суттєво перешкоджають її розгляду по суті та ухваленню рішень, передбачених ст. 129 КПК України.

Оскільки ОСОБА_13 в межах кримінального провадження №0000097 від 30.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (справа №932/6351/24; провадження №1-кп/932/454/24) не має процесуального статусу, суд дійшов висновку про неможливість прийняття цивільного позову до провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 128 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті до провадження у кримінальному провадженні №0000097 від 30.03.2023 та повернути цивільний позов заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , який діє в інтересах держави в особі Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області до обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що повернення цивільного позову в кримінальному провадженні, не позбавляє права пред`явити такий позов у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 23 травня 2025 року о 08 год 00 хв.

Головуюча Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3