ЄУ № 712/4300/25
Провадження №1-кп/712/652/25
У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду

03 вересня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , провівши підготовче відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 07.02.2025 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 07.02.2025 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, зазначивши, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження або внесення подання про визначення підсудності немає.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також їхні захисники у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Кримінальне провадження підсудне Соснівському районному суду м.Черкаси. Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Зазначене судове провадження з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Суд, виконавши вимоги ч.2 ст.315 КПК України, вважає за можливе призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню.

Частиною третьою статті 314 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У підготовчому судовому засіданні прокурор третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 подав до суду клопотання, в яких просив застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. На думку сторони обвинувачення існують достатні підстави стверджувати, що стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст.194 КПК України, а саме прибути за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого проживання, а також здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України. Крім того, інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальні правопорушення вчинення з використанням службового становища. Таким чином, обвинуваченні мають достатній досвід та авторитет серед інших колишніх та діючих слідчих, що у поєднанні з значною кількістю фігурантів у провадженні колишніми та діючими працівниками ОВС, прокуратури та суддів Черкаської області, беззаперечно, на думку прокурора, вказує на можливість їх спілкування, узгодження спільних позицій з іншими фігурантами у провадженні, зокрема, які діючими так і колишніми слідчими, прокурорами, суддями, працівниками судової гілки влади Черкаської області, які мали відношення до прийняття рішень стосовного громадян, яких безпідставно затримано 23-24 січня 2014 року у м. Черкаси та не виключає ними здійснення процесуального тиску і впливу на свідків у провадженні, які дають щодо них викривальні показання та на потерпілих. При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення прийшла до висновків про достатність доказів наявності вини обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, є вагомими та допустимими, вік та фізичний стан обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , дозволяє застосувати до них будь-який із запобіжних заходів. Прокурор вважає наявними ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого, а також зазначає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найлегшим серед інших, а покладенні обов`язки на обвинувачених не зашкодять звичайному способу їх життя і ніяким чином не обмежують їх свободу.

Захисник ОСОБА_4 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на відсутність підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу. Він зазначив, що ОСОБА_7 належним чином виконує свої процесуальні обов`язки, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, не переховується від органів слідства чи суду, а також відсутні будь-які об`єктивні дані щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, подав до суду письмові заперечення, у яких вказав на відсутність будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. У своїх поясненнях зазначив, що ніколи не переховувався від органів досудового розслідування чи суду, завжди належним чином з`являвся за викликом, має постійне місце проживання, є одруженим, виховує двох малолітніх дітей, має постійне місце роботи, а також є учасником бойових дій. Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений вказав, що не має з ним жодного контакту та не має наміру його встановлювати. Крім того, ОСОБА_7 наголосив, що у разі будь-якого впливу з його боку на потерпілого, останній мав би можливість звернутися із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Обвинувачена ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, вказуючи на відсутність підстав та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. У судовому засіданні вона надала документи, що підтверджують наявність постійного місця проживання, сімейного стану, зокрема свідоцтво про народження дитини, актовий запис про шлюб, копія паспорту матері, витягом щодо її місця роботи та копія декларації. Обвинувачена також зазначила, що не має наміру ухилятись від суду чи впливати на потерпілих або свідків, а її поведінка під час досудового розслідування свідчить про добросовісне виконання процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на відсутність підстав, визначених статтями 177, 178 КПК України. Адвокат звернув увагу суду на те, що підозри у впливі на потерпілих або свідків є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання прокурора, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є не покарання особи, а забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим законом. У підготовчому судовому засіданні прокурор, обґрунтовуючи необхідність застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, посилався виключно на ризики, передбачені п.1 та п.4 ч.1 ст. 177 КПК України а саме, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих чи інших учасників кримінального провадження.

Однак такі посилання прокурора мають загальний характер та не підкріплені конкретними фактичними обставинами, які б свідчили про реальне існування вказаних ризиків. Зокрема, твердження про можливість переховування від суду обґрунтовується виключно тяжкістю передбаченого кримінальним законом покарання. Водночас, як неодноразово зазначалося у практиці Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Панченко проти Росії», §106; «Летельє проти Франції», п. 43), сама лише тяжкість можливого вироку не може бути достатньою підставою для висновку про існування ризику втечі. Такий ризик повинен оцінюватися з урахуванням додаткових факторів, зокрема, поведінки обвинуваченого, наявності постійного місця проживання, соціальних зв`язків, стану здоров`я тощо.

Щодо ризику впливу на свідків, потерпілих або інших учасників кримінального провадження, суд зазначає, що прокурором також не наведено конкретних фактів, які б підтверджували ймовірність чи наміри обвинувачених чинити такий вплив. Наведення загальних міркувань про колишнє службове становище обвинувачених, їхній досвід роботи в правоохоронних органах чи наявність знайомств серед інших фігурантів провадження не може саме по собі свідчити про наявність реального ризику впливу на хід судового розгляду чи процесуальних учасників. Більше того, орган досудового розслідування чи прокурор не надали жодного підтвердження того, що обвинувачені вчиняли будь-які дії, спрямовані на спроби тиску або впливу.

Таким чином, аналізуючи доводи прокурора, суд доходить висновку, що ризики, на які покликається сторона обвинувачення, а саме передбачені п. п. 1 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не обґрунтовані належним чином і не підтверджені сукупністю достатніх доказів. Жоден з наданих аргументів прокурора не свідчить про наявність реальної загрози належному здійсненню кримінального провадження у разі незастосування запобіжного заходу. Відтак, обставини, які прокурор поклав в основу клопотання, не дають суду підстав для задоволення клопотання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Суд, реалізуючи засади змагальності та забезпечуючи рівність процесуальних прав сторін, керується виключно об`єктивними критеріями, визначеними законом, та приймає рішення на підставі належно оцінених матеріалів провадження, а не припущень сторін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 315, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України, на 10 вересня 2025 року о 12 год. 00 хв. в залі судових засідань Соснівського районного суду м. Черкаси.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В задоволенні клопотань прокурора третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1