ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/852/24 Номер провадження 11-кп/814/1505/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000632 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2025 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Урень Уреньського району Горківської області РФ, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченому за ч.1 ст. 115 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 01 серпня 2025 року включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується за ч.1 ст. 115 КК України, а саме в тому, що він у ніч з 15.10.2023 на 16.10.2023, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 01.40 год., перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння смерті, завдав не менше 10 ударів кухонним ножем в область шиї ОСОБА_8 , в результаті яких потерпіла померла на місці.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою призначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ризики, на які посилається прокурор не підтверджені. Зокрема не доведено, що обвинувачений буде переховуватися від суду або перешкоджати розгляду справи.

Вказує, що майже всі свідки кримінального провадження допитані.

Стверджує про незаконне затримання обвинуваченого.

Оспорює обставини вчиненого кримінального правопорушення та причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Надані та досліджені докази не підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні вбивства.

Наголошує, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000632 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України. В судовому засіданні 03 червня 2025 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 серпня 2025 року включно з визначенням розміру застави.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюються, оскільки апелянт просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення судом перевірялася під час обрання та продовження запобіжного заходу. 21 березня 2024 року було складено обвинувальний акт, який направлений до суду та справа розглядається судом першої інстанції. Тому, обставини кримінального провадження, кваліфікація дій та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до злочину мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Суд, всупереч доводам захисника, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, інкримінованого ОСОБА_7 а саме тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, те, що кримінальне правопорушення вчинене щодо життя іншої особи та на наявності обставини, яка обтяжує покарання, а саме в стані алкогольного сп`яніння, зухвалість дій обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення, кількість завданих ударів ножем в життєво важливі органи тіла, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершено, суд дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів сторони захисту, про те, що свідки допитані, необхідно зазначити, що суд вправі до ухвалення остаточного рішення у справі додатково викликати потерпілих чи свідків для надання додаткових показань, повторно досліджувати докази, з метою об`єктивного встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, окрім того, судовий розгляд в даному провадженні ще не завершено.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу та на час вирішення питання не зменшилися.

Щодо доводів захисника про тривале перебування обвинуваченого під вартою необхідно зазначити, що при продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд врахував особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, і тривалість перебування обвинуваченого під вартою не є самостійною підставою для скасування такого запобіжного заходу.

Тобто, стороною захисту не наведені переконливі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Крім цього, необхідно зазначити, що доводи сторони захисту про незаконне затримання під час перегляду ухвали місцевого суду не розглядається, оскільки відповідно до вимог ст. 395, ст. 422-1 КПК України колегія суддів розглядає провадження лише щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а твердження щодо незаконного затримання обвинуваченого не є предметом розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4