Дата документу 24.07.2025
Справа № 334/3174/25
Провадження № 1-кс/334/1851/25
УХВАЛА

про арешт майна

24 липня 2025 року слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002560, внесеному 20.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частинами другою та третьою статті 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході обшуку будівлі мехзборки з інв. № 1130, яка розташована на території ТОВ «Запорізький авторемонтний завод» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зої Космодем`янської (Миколи Міхновського), буд. 1, а саме: пластикові протигази з нашаруванням липкої речовини у кількості 2 шт., 4 G роутер, світч (switch) мережевий комутатор, відеорєестратор (без позначок, марки та моделі).

Прокурор ОСОБА_4 клопотання та обставини, якими воно обґрунтоване підтримала.

Захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що у клопотанні слідчий взагалі не посилається на таку підставу для арешту майна, як збереження речових доказів. Крім цього дозвіл на обшук будинку надавався для відшукання наркотичних та психотропних речовин, а також грошових коштів здобутих злочинним шляхом. При цьому слідчий суддя відмовив у дозволі на обшук з метою відшукання інших речей, які мають значення для досудового розслідування, що свідчить про те, що при вилученні зазначеного у клопотанні майна порушені вимоги КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до положення статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК України.

Згідно з частиною сьомою статті 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: (1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; (2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; (3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; (4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Таким чином відповідно до вимог статей 167, 234, 236 КПК України майно, яке вилучається слідчим, прокурором під час проведення обшуку, повинно мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням. Слідчий, прокурор під час проведення обшуку не мають права вилучати майно, яке безпосередньо не зазначено в ухвалі про дозвіл на обшук та не має жодних ознак зв`язку з розслідуваним кримінальним правопорушенням.

Положеннями частини другої статті 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Слідчими СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002560, внесене 20.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частинами другою та третьою статті 307 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.12.2024 до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт працівника оперативного підрозділу про те, що в ході проведення оперативно-розшукової діяльності по ОРС № 3/32-2024 від 13.08.2024 було отримано фактичні дані про вчинення групою осіб кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним виготовленням та збутом психотропних речовин на території держави, через логістичну компанію «Нова пошта».

До вчинення вказаного правопорушення причетна група осіб, серед яких громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У своїй злочинній діяльності користується абонентськими номерами НОМЕР_1 , який займається виготовленням психотропних речовин та збутом через логістичну компанію ТОВ «Нова пошта». Має у користуванні автомобіль марки «CITROEN» моделі «С5» в кузові коричневого кольору, VIN: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який використовує для перевезення психотропної речовини, будинок АДРЕСА_2 (кадастровий номер ділянки :04:041:0216) та гараж № НОМЕР_4 в гаражному кооперативі «Стріла» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Незалежності, 3. Також для виготовлення психотропної речовини ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , використовує орендовану будівлю мехзборки з інвентарним номером № 1130, яка розташована на території ТОВ «Запорізький авторемонтний завод» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зої Космодем`янської (Миколи Міхновського), буд. 1.

У період часу з 20.52 години 14.07.2025 до 01.23 години 15.07.2025 слідчим проведений обшук будівлі мехзборки з інв. № 1130, яка розташована на території ТОВ «Запорізький авторемонтний завод» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зої Космодем`янської (Миколи Міхновського), буд. 1, у ході якого, окрім іншого, виявлено та вилучено: пластикові протигази з нашаруванням липкої речовини у кількості 2 шт., 4 G роутер, світч (switch) мережевий комутатор, відеорєестратор (без позначок, марки та моделі).

14.07.2025 ОСОБА_6 було затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК Україна.

Постановою про визнання речовим доказом від 14.07.2025 вказане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002560.

15.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частинами другою та третьою статті 307 КК України, які кваліфікуються як незаконне придбання, зберігання та пересилання психотропної речовини з метою збуту, незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено, вчиненому повторно, а також як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

Слідчий суддя встановив, що пластикові протигази, 4 G роутер, мережевий комутатор, відеорєестратор відповідають критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

Зокрема на пластикових протигазах можуть міститися сліди психотропних речовин, у незаконному обігу яких підозрюється ОСОБА_6 4 G роутер, мережевий комутатор можуть містити інформацію про IP-адреси, з яких підозрюваний отримував доступ до глобальної мережі Інтернет та вів електронне листування з приводу незаконного обігу психотропних речовин. Відеореєстратор може містити зображення цих обставин.

Частини друга та третя статті 307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим.

Згідно з частиною першої статті 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу, що передбачено в частині першій статті 96-1 КК України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Матеріали провадження не містять інформації про те, що пластикові протигази, 4 G роутер, мережевий комутатор, відеорєестратор є власністю підозрюваного. На теперішній час у кримінальному провадженні відсутні відомості про те, що вказані докази використовувались підозрюваним як засіб вчинення злочинів. Таким чином вказане майно не може підлягати конфіскації як виду покарання, а також спеціальній конфіскації.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речових доказів пластикових протигазів, 4 G роутера, мережевого комутатора, відеорєестратора, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника та володільця.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що пластикові протигази, 4 G роутер, мережевий комутатор, відеорєестратор є речовими доказами у кримінальному провадженні та необхідні органу досудового розслідування для проведення експертиз та інших слідчих дій. У разі їх повернення володілець та/або власник майна може знищіти, зіпсувати, приховати або відчужити майно, як має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовими доказами.

За таких обставин клопотання необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 15.07.2025 під час обшуку будівлі мехзборки з інв. №1130, яка розташована на території ТОВ «Запорізький авторемонтний завод» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Міхновського (колишня - Зої Космодем`янської), буд. 1, а саме на: пластикові протигази з нашаруванням липкої речовини у кількості 2 шт., 4 G роутер, мережевий комутатор, відеорєестратор.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали вручити слідчому та володільцю майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 28 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1