ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 28 травня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2025 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 червня 2025 року включно. Визначено заставу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 757 000 гривень.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується у вчиненні інкримінованого злочину, санкція якого передбачає довготривале позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування. Прийнято до уваги особу обвинуваченого, його характеризуючі дані.

Враховуючи обставини скоєння кримінального правопорушення, систематичність вчинення, а також те, що ОСОБА_7 не працевлаштований та, ймовірно, отримував дохід лише від своєї протиправної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, слідчий суддя визнав, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, або застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, застави у меншому розмірі.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що рішення суду є несправедливим, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано всі заявлені ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а також не було дотримано принципи міжнародного законодавства, практику ЄСПЛ, внаслідок чого було необгрунтовано застосовано виключний запобіжний захід.

Одночасно вказує, що до підозрюваного можливо було застосувати більш м`який запобіжний захід без порушення норм процесуального права, зокрема встановити помірний для нього розмір застави.

Також зазначає, що судом не було враховано те, що ОСОБА_7 , раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання.

Акцентує увагу на тому, що слідчим та прокурором не було доведено жодного із заявлених ризиків, зокрема ОСОБА_7 не збирається переховуватися від слідства та суду, оскільки він розуміє негативні наслідки такого вчинку для нього, також не підтверджено можливість впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зазначає, що слідчим суддею встановлено завідомо непомірний розмір застави та не враховано майновий та сімейний стан підозрюваного, що унеможливлює реалізацію права останнього на звільнення з-під варти шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу. Вважає, що рішення слідчого судді в частині визначення розміру застави належним чином не вмотивоване.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На думку колегії суддів, слідчим суддею з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, в тому числі і ті, на які покликається захисник в апеляційній скарзі, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено відсутність будь-яких даних про зменшення чи нівелювання встановлених в провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або виникнення будь-яких нових обставин, які б не були предметом судового розгляду і свідчили про необхідність застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відтак, слідчий суддя, врахувавши фактичні обставини справи, особу підозрюваного, ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки перебуваючи на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, що унеможливлює застосування до останнього інших, більш м`яких запобіжних заходів, належним чином мотивувавши це в своїй ухвалі.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи захисинка в апеляційній скарзі, про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості оголошеної підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування не вбачає.

Також, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка, у разі її внесення, зможе гарантувати виконанню покладених на підозрюваного обов`язків.

Підстав для зменшення розміру застави на даний час не вбачається, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у тому, що він брав участь у діяльності організованої групи, яка з метою отримання прибутку систематично здійснювала збут наркотичних засобів та психотропних речовин, що дозволяє ґрунтовно припускати, що застава у меншому розмірі не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Отже, слідчим суддею з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 а інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 28 травня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4