ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/1017/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційними скаргами обвинуваченої, захисника, прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2025 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, з середньо-спеціальною освітою, заміжня, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду розв`язаний цивільний позов, вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 26 червня 2018 року в період часу приблизно з 08.30 до 09.30 год. більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час раптового виниклого конфлікту з приводу зловживання алкоголем, на ґрунті неприязних стосунків зі своїм двоюрідним братом ОСОБА_10 , діючи умисно з раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті та бажаючи їх настання, діючи умисно, застосувала насильство небезпечне для життя та здоров`я двоюрідного брата ОСОБА_10 , що виразилось в нанесенні одного удару ножом в область грудної клітини зліва, в результаті чого заподіяла ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №10-14/50/1845-ДМ/18 від 18.08.2018 року наступні тілесні ушкодження : проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, що розпочинається шкірною раною на передній поверхні грудної клітини зліва в проекції 4 міжребер`я по середньо-ключичній лінії з пошкодження в подальшому м`язів грудної клітини в цій області, м`яких тканин середостіння та пристінної плеври, з подальшим наскрізним пошкодженням переднього сегменту лівої легені, тканини навколосерцевої сорочки із крововиливом в неї біля 250г пластинчатих згортків, та відповідно, наскрізним пошкодженням передньої стінки лівого шлуночка, а також крововиливом у ліву плевральну порожнину у кількості біля 1000мл. рідкої крові. Описаний рановий канал направлений спереду назад, та дещо з гори вниз, має довжину до 15 см.

Відповідно в цьому напрямку наносилось пошкодження знаряддям травми із колюче-ріжучими властивостями.

Крім цього, були виявлені ознаки гострого порушення кровообігу (рясні зливні трупні плями, рідкий стан крові, венозне повнокров`я внутрішніх органів, поодинокі крововиливи на поверхні серця та легень).

Описане проникаюче колоте-різане поранення грудної клітки утворилось від одноразової дії гостроконечного плаского, однобічно загостреного колюче-ріжучого знаряддя травми з «П»-подібним поперечним перетином обуха та вираженими ребрами, довжина зануреної частини якого була не менше 15 см., в строк, що вираховується першими хвилинами до настання смерті, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя (згідно п.п.4.8.а,п.2.1.2.,п.2.1.3.й) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р.№6) та знаходиться у причинному зв`язку зі смертю.

Між виявленими у ОСОБА_10 колото-різаним пораненням грудної клітки з пошкодження лівої легені й серця та смертю ОСОБА_10 є причинний зв`язок.

В зв`язку з вищевикладеним, причиною смерті ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-14/50/1845-ДМ/18 від 18.08.2018року, є проникаюче колоте-різане поранення грудної клітки з пошкодження лівої легені та серцевого м`язу лівого шлуночка, що ускладнилось розвитком гемотампонади навколосерцевої сорочки.

В апеляційній скарзі обвинувачена та його захисник просять вирок скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України в виді 9 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу обвинувачення та заперечував проти апеляційних скарг захисту, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляції слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, всупереч доводам апеляційних скарг сторони захисту, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, на думку колегії суддів, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції, за переконанням апеляційної інстанції, правильно встановив фактичні обставини вчинення злочину виходячи з досліджених доказів, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Висновки суду в цій частині є належним чином обґрунтованими та спираються на зібрані у кримінальному провадженні докази, яким суд дав правову оцінку кожному окремо та в сукупності з іншими доказами у справі, тому колегія суддів знаходить доводи апеляційної скарги захисника, щодо наявності іншої кваліфікації, надуманими та необґрунтованими.

Так, згідно вироку, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у скоєні інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів такими як: показаннями свідків; та іншими письмовими доказами.

Так, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , експерта ОСОБА_14 , які останні дали безпосередньо в суді першої інстанції повністю підтверджуються ті фактичні обставини, які встановив суд першої інстанції. При цьому ці докази не тільки узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а й підтверджуються дослідженими письмовими доказами долученими до справи.

Отже встановлені фактичні обставини, підтверджуються інформацією, що міститься у наступних документах:

- рапорті, зареєстрованим в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Київського ВП ГУНП в Харківській 26.06.2018 за № 21885 (т. 1 а. с. 164);

- заяві ОСОБА_15 , в якій зазначено, що він не заперечує проти проведення огляду працівниками поліції його квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (т. 1 а. с. 165);

- протоколі огляду місця події від 26.06.2018 (т. 2 а. с. 71 - 90);

- протоколі огляду місця події від 26.06.2018 (т. 1 а. с. 105, т. 2 а. с. 43 - 71);

- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.06.2018 (т. 1 а. с. 244 - 249);

- протоколі огляду трупа від 27.06.2018 (т. 2 а. с. 91 - 95);

- висновку експерта ХОБСМЕ ОСОБА_14 № 10-12/1845-ДМ/18 судово-медичної експертизи яка розпочата 27.06.2018 та закінчена 23.07.2018 (т. 1 а. с. 167 - 170);

- висновку експерта ХОБСМЕ ОСОБА_16 №17-221-МК/10-1845-ДМ/18, судово-медичної експертизи, яка розпочата 27.06.2018 та закінчена 19.07.2018 (т. 1 а. с. 171 - 172);

- висновку експерта ХОБСМЕ ОСОБА_14 № 10-14/№50/1845-ДМ/18 судово-медичної експертизи, яка розпочата 18.07.2018 та закінчена 18.08.2018 (т. 1 а. с. 178 - 182);

- протоколу отримання зразків для експертного дослідження у ОСОБА_17 (т. 1 а. с. 183, 242, 243);

- висновку експерта ХОБСМЕ №14/1511-Дм/18 судово-медичної експертизи, зі зразком крові ОСОБА_17 до нього (т. 1 а. с. 185 - 186);

- висновку експерта ХОБСМЕ № 09-2658/2018 судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_17 , яка розпочата 24.07.2018 та закінчена 25.07.2018 ( т. 1 а. с. 187);

- висновку експерта № 15/№714-ДМ/2018 судово-медичної експертизи на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2018 (т. 1 а. с. 192 - 197);

-висновку експерта № 15/№740-ДМ/2018 судово-медичної експертизи на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2018 (т. 1 а. с. 199 - 205);

- висновку експерта ХОБСМЕ № 14/1515-ДМ/18 судово-медичної експертизи, яка розпочата 06.08.2018 та закінчена 10.08.2018 (т. 1 а. с. 207 - 209);

- висновку експерта ХОБСМЕ №15/715-ДМ/2018, судово-медичної експертизи, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2018 (т. 1 а. с. 214 - 223);

- висновку судової криміналістичної експертизи №17-315-МК/18,на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.09.2018 (т. 1 а. с. 238 - 241);

- протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 10.10.2018 (т. 3 а. с. 44 - 55).

Зауважень з приводу належності, допустимості поданих суду та досліджених судом в судовому засідання доказів сторонами не подано.

Пояснення свідків є логічними, послідовними, які повністю узгоджується з іншими матеріалами кримінального провадження, а тому у колегії суддів не має підстав для сумніву в їх достовірності.

Як вбачається з висновків експертів всі вони зроблені на підставі ретельно досліджених матеріалів та зразків, які направлені на дослідження та мають відповіді на всі питання поставлені перед експертами.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі і наведені у вироку, які не викликають сумніву у тому, що висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

На підставі викладеного, у колегії суддів не залишилось сумнівів в винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 , а невизнання останньою своєї вини у вчиненні нею кримінального злочину слід розцінювати як спосіб захисту з метою уникнути покарання.

Звідси, колегія суддів вважає, що показання обвинуваченої та доводи її захисника про те, що судом невстановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 , спростовуються сукупністю наведених у вироку доказів, а тому погоджується з висновками суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, так як вона своїми діями заподіяла вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Що стосується апеляційних вимог сторони обвинувачення щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, то колегія суддів зазначає наступне.

Як прямо передбачено ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, є особливо тяжким злочином, а також особу обвинуваченої.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 , який раніше не судима, разом з цим вчиняла дії насильницького характеру, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 584, ОСОБА_17 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_17 перебувала у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_17 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 , суд не встановив.

З огляду на наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги ст. 50, 65 КК України, якими визначаються мета та загальні засади призначення покарання, а тому призначене їй покарання, не може буде визнане явно несправедливим внаслідок м`якості, як то вважає прокурор.

Будь-яких інших даних, які б вказували на те, що мета порання, визначена положеннями ст. 50 КК України може бути досягнута лише за умови реального відбування ОСОБА_8 призначеного їй покарання в апеляційній скарзі прокурора не наведено, а судом апеляційної інстанції, під час апеляційного розгляду, не встановлено.

На думку колегії суддів прокурором у апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів необхідності призначення обвинуваченій більш суворого покарання, а аргументація наведена в апеляційній скарзі прокурора, на думку колегії суддів, не спростовує правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для скасування судового рішення у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам, виходячи з положеннями ст. 410, 411 КПК України, колегію суддів не встановлено.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції не підлягають задоволенню, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення то вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді