Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/359/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 405/7529/24 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 року. . Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями, на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2025, якою стосовно обвинувачених

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.5 ст. 255 КК України

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 червня 2025 року включно, без визначення застави.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.2 ст. 255 КК України

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 червня 2025 року включно, без визначення застави.

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційних скаргах:

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненні до неї просить змінити ухвалу суду першої інстанції, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту за адресою проживання його матері. Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 тривалий строк утримується під вартою без реального обґрунтування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, та які в клопотанні сторони обвинувачення є абстрактними, та нічим не підкріплені щодо реальності, перебуває під вартою з 2019 року. Стороною обвинувачення не доведено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, прийняти нове рішення, яким змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , або надати право на внесення застави. Зазначає, що жодний ризик зазначений прокурором не доведений. Судом не взято до уваги міцність соціальних зв`язків, наявність батьків похилого віку. Вважає, що пред`явлене обвинувачення не обґрунтоване та не підтверджене доказами.

У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває судова справа (обвинувальний акт) про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст 307, ч.5 ст. 255 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України /ЄУН 405/7529/24, кримінальне провадження №00000261 від 01.04.2022.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2025 обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 червня 2025 року включно, без визначення застави.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу просили частково змінити ухвалу визначивши мінімальну заставу; адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив застосувати запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту або визначити як альтернативу мінімальний розмір застави; дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл.18 цього Кодексу.

Згідно із ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч.1 ст.183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Слід враховувати вимоги ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути спів розмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл.18 КПК України,

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 за ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 не одружений, не має на утриманні малолітніх та/або неповнолітніх дітей що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, не працює, що свідчить про відсутність у нього постійного джерела доходу. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став. Обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Дані кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчинив під час відбування покарання у виправній установі. На час апеляційного розгляду відсутні відомості щодо відбуття раніше призначеного покарання.

ОСОБА_8 не одружений, не має на утриманні малолітніх та/або неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, не працює, що свідчить про відсутність у нього постійного джерела доходу. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, що свідчить, що обвинувачений на шлях виправлення не став. Обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Дані кримінальні правопорушення ОСОБА_8 вчинив під час відбування покарання у виправній установі. На час апеляційного розгляду відсутні відомості щодо відбуття раніше призначеного покарання.

Крім того, щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , є інформація про наявність іншого обвинувачення в Ленінському районному суді м.Кіровограда, де триває судовий розгляд, і їм інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Встановлено, що обвинувачені з вересня 2022 в цьому кримінальному провадженні перебувають під вартою. При цьому, слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Зокрема, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 пред`явлено вчинення особливо тяжких умисних злочинів, багатоепізодного протиправного діяння, у складі злочинної організації, під час відбування покарання за попереднім вироком, в умовах виправної колонії.

Злочини відноситься до категорії умисних особливо тяжких, покарання за які передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, та до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Зважаючи на зазначене, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати.

При вирішенні питання продовження строку дії стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом належно аналізовано й взято до уваги всі обставини і можливі ризики.

Доводи апеляційних скарг з приводу відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та того, що тримання обвинувачених під вартою продовжено лише з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів, - свого підтвердження не знайшли та спростовуються наведеним вище.

Доводи апеляційних скарг з приводу необґрунтованості підозри наразі оцінці судом апеляційної інстанції не підлягають, оскільки вказане можливо перевірити лише під час досудового розслідування, при оскарженні відповідних ухвали слідчих суддів, але наразі кримінальне провадження у суді та здійснюється судове слідство, за наслідками якого місцевим судом оцінюватимуться докази у справі, їх належність та достатність, вирішуватиметься питання доведеності чи недоведеності вини зважаючи на зібрані докази, тобто, оцінюватиметься доведеність обвинувачення.

Отже, за наведених вище обставин, оскільки доводи апеляційних скарг свого підтвердження не знайшли, то оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14.04.2025 про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під вартою на 60 днів - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4