1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8817/24 1-кп/335/376/2025
28 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петрівське, Вовчанського району, Харківської області, громадянки України, такої, що має середньо-спеціальну освіту, незаміжньої, офіційно не працевлаштованій, такої, що не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, такої, що місця реєстрації не має та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 389 КК України,
В судові засідання по даному кримінальному провадженню неодноразово викликалась, але не з`являлась обвинувачена ОСОБА_4 . Всі судові виклики, що були надіслані за останньою відомою адресою її проживання, повернулись не врученими з позначкою «адресат відсутній», а ухвали суду про привід обвинуваченої залишились не виконаними.
Ухвалою суду від 04.08.2025 обвинувачену ОСОБА_4 було оголошено у розшук.
28.08.2025 місцезнаходження ОСОБА_4 було встановлене, вона зявилась до суду.
В судовому засіданні з розгляду вказаного кримінального провадження прокурор подала клопотання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та існування ризику її переховування від суду.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 проти взяття її під варту заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Зокрема, ОСОБА_4 повідомила, що перебуває на сьомому місяці вагітності, внаслідок чого не з`являлась до суду. Крім того, в період перебування у розшуку вона була змушена змінювати місце проживання, самостійного джерела доходу не має, перебуває на утриманні співмешканця, станом на час розгляду клопотання продовжує проживати за адресою АДРЕСА_1 .
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд приходить до такого.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, під час вирішення питання про запобіжний захід суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з вказаних у реєстрі матеріалів досудового розслідування доказів, суд виходить з того, що підозра щодо неї не є явно необґрунтованою.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд зауважує, що у листопаді 2024 року запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні був змінений з тримання під вартою на домашній арешт, але в подальшому ОСОБА_4 не дотрималась порядку і умов перебування на домашньому арешті, до суду не з`являлась, змінила місце перебування, і фактично почала переховуватись від суду, у зв`язку з чим перебувала у розшуку.
Відтак, ризик переховування ОСОБА_4 у майбутньому також має бути оцінений як високий.
Разом з цим слід враховувати, що протягом часу з листопада 2024 року ОСОБА_4 не вчиняла нових кримінальних чи інших правопорушень.
З матеріалів кримінального провадження відомо, що ОСОБА_4 фактично проживає у знайомих без реєстрації і без оформлення прав на проживання, офіційного та (або) систематичного заробітку не має, іншого джерела для існування також не має, стійких соціальних зв`язків не має, і що до такої життєвої ситуації її привела не тільки і не стільки її власна поведінка, скільки важкі обставини у її біографії.
Так, за поясненнями підозрюваної, які інші учасники провадження не оспорюють, ОСОБА_4 росла і дорослішала без батьків, які від неї відмовились і не забезпечили всім необхідним як в матеріальному, так і в духовному сенсі. По досягненню повноліття долею підозрюваної також ретельно ніхто не опікувався. Можливості мати власне житло, отримати бажану освіту і роботу у підозрюваної значно обмежені з причин, які залежали не тільки від неї.
Неможна виключати, що попередня судимість і потрапляння до кіл спілкування з особами сумнівного роду занять були пов`язані саме з цим.
Станом на час розгляду клопотання ОСОБА_4 дійсно перебуває у стані вагітності, що підтверджується явними зовнішніми ознаками такого стану.
За таких обставин, незважаючи на високий рівень ризику її повторного переховування від суду, суд не вважає за можливе застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні достовірні докази того, що це буде сумісним із станом вагітності і не зашкодить здоров`ю як самої обвинуваченої, так і дитини.
При цьому суд, як і раніше, не вбачає ризику впливу з боку обвинуваченої на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувачена в силу свого віку, характеру та біографії явно не здатна здійснювати вплив на інших осіб.
Відтак, суд змушений обмежитись застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту як найсуворішого серед тих, що не пов`язані з триманням під вартою.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді домашнього арешту за адресою місця проживання АДРЕСА_1 , строком з 28.08.2025 до 26.10.2025 включно.
Заборонити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання в період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, протягом строку дії цієї ухвали.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії цієї ухвали, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- з`являтися до суду за першим викликом, у призначений час;
- повідомляти суд або прокурора про зміну місця проживання;
- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні ;
Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок невідкладно з`явитись до органу Національної поліції за місцем проживання для зарахування на облік як особи, до якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Попередити обвинувачену, що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Копію ухвали для виконання передати до органу Національної поліції за зареєстрованим місцем проживання обвинуваченої.
Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 50 хв. 02.09.2025.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1