Провадження №11-сс/801/414/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно в кримінальному провадженні № 0000057, внесеному до ЄРДР 26.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.27 - ч.5 ст.191, ч.1 ст.209 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого про накладення арешту на майно мотивовано тим, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057 від 26.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.

07.05.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в розтраті чужого майна, яке перебувало у віданні особи, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, у великих розмірах, в умовах воєнного стану, організованою групою.

Також 07.05.2025 органом досудового розслідування проведено обшук за місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено :

-грошові кошти на загальну суму: 124 905 євро, 130 000 доларів США, 2 232 000 гривень;

-печатку ТОВ «Імперіал ЕНЕРГО» ();

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 Ultra 5G», IMEI НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 07.05.2025 вищевказане майно (кошти, печатку та мобільний телефон) визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту на майно підозрюваного є збереження речових доказів, а також забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного, як виду покарання.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року задоволено клопотання слідчого. Накладено арешт на майно, вилучене 07.05.2025 під час проведення обшуку за місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , , а саме на:

-грошові кошти на загальну суму: 124 905 євро, 130 000 доларів США, 2 232 000 гривень;

-печатку ТОВ «Імперіал ЕНЕРГО» ();

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 Ultra 5G», IMEI НОМЕР_1 .

Ухвала суду мотивована тим, що враховуючи правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також доведеності необхідності такого арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, адвокат зазначає, що висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки частина майна, а саме: грошові кошти, печатка, на які накладено арешт, не є особистою приватною власністю його підзахисного. Звертає увагу, що грошові кошти в сумі 124905 євро та 130000 доларів належать тещі підозрюваного ОСОБА_10 . Грошові кошти ОСОБА_10 отримані від продажу нерухомого майна: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 318, 2кв. метрів; земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок та земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0001, що розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Велика Олександрівка. На підтвердження цих обставини захистом було надано копії договорів купівлі-продажу. Також зазначає про те, що слідчим суддею не вжито заходів з повідомлення власницю частини грошових коштів ОСОБА_10 та власника печатки ТЗОВ«ІмперіалЕнерго» про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, не заперечували щодо проведення судового розгляду у відсутність підозрюваного ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвокатів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційних скарг.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу, у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів установлено, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057 від 26.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням установлено, що генеральний директор ПрАТ «Нижньодністровська ГЕС» ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше січня 2023 року, створив організовану групу з метою розтрати майна очолюваного ним товариства на користь ряду суб`єктів господарської діяльності.

До складу зазначеної організованої групи ОСОБА_9 залучив своїх підлеглих: начальника відділу публічних закупівель ОСОБА_11 та виконуючого обов`язки інженера з проектно-кошторисної роботи виробничо-технічного відділу ПрАТ «Нижньодністровська ГЕС» ОСОБА_12 , з якими підтримував тривалі довірливі відносини, що сприяло згуртованості та внутрішній стійкості зазначеної організованої групи.

Будучи організатором, ОСОБА_9 керував незаконною діяльністю злочинної групи, забезпечуючи укладення відповідних договорів з ПП «ДОК МІК» та ТОВ «ІБК «Граніт», підписував угоди та акти виконаних робіт, достовірно знаючи про завищення вартості матеріалів.

Виконуючи роль виконавця ОСОБА_11 , яка відповідно до п. 1.4 інструкції начальника відділу публічних закупівель, безпосередньо підпорядковується генеральному директору товариства, готувала необхідний пакет документів та оприлюднювала закупівлі товарів, робіт та послуг.

Також, виконуючи роль виконавця ОСОБА_12 , готував проектно-кошторисну документацію, зазначаючи, при їх складанні, заздалегідь узгоджені завищені ціни на матеріали та роботи, погоджував їх, а також підписував акти виконаних робіт.

07.05.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в розтраті чужого майна, яке перебувало у віданні особи, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, у великих розмірах, в умовах воєнного стану, організованою групою.

Також 07.05.2025 органом досудового розслідування проведено обшук за місце проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено :

-грошові кошти на загальну суму: 124 905 євро, 130 000 доларів США, 2 232 000 гривень;

-печатку ТОВ «Імперіал ЕНЕРГО» ();

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 Ultra 5G», IMEI НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 07.05.2025 вищевказане майно (кошти, печатку та мобільний телефон) визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженню.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на грошові кошти, печатку та мобільний телефон з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації наявних грошових коштів як виду покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене.

За об`єктивним переконанням колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Щодо вилучених грошових коштів у сумі 124 905 євро, 130 000 доларів США, 2 232 000 гривень, то слідчий суддя вважав доведеним їх відповідність речовим доказам у цьому кримінальному провадженні, а також можливість бути предметом конфіскації як виду покарання.

Водночас слідчий суддя відхилив доводи щодо належності цих коштів тещі підозрюваного, яка отримала значну суму коштів від продажу земельних ділянок та житлового будинку і ці кошти передала на зберігання своєму зятю, оскільки ці обставини підлягають перевірці та встановленю під час досудового розслідування.

Разом з тим, обґрунтовуючи приналежність грошових коштів тещі підозрюваного, адвокат надав суду копії договорів купівлі-продажу нерухомого майна (будинку та земельних ділянок). Зазначені документи, за переконанням адвоката, підтверджують можливість накопичити зазначені грошові кошти внаслідок відчуження майна, що належало тещі і, які були передані на зберігання ОСОБА_9 .

Утім, колегія суддів не вважає надані документи належними та достатніми для підтвердження позиції адвоката та зауважує на наступне.

Доказами у кримінальному провадженні є такі дані та відомості, що прямо чи непрямо встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У даному випадку колегія суддів критично ставиться до посилання апелянта на договори купівлі продажу, укладені в 2019 році, оскільки згідно з вказаними договорами здійснення розрахунку між сторонами відбулося до їх підписання та нотаріального посвідчення, що є типовою формою договору купівлі-продажу нерухомого майна та не може вважатись належним доказом отримання оплати.

Крім того, за умовами наданих договорів відчуження нерухомого майна відбулось у 2019 році в національній валюті України у той час, коли в підозрюваного було вилучено грошові кошти як у національній валюті України, так і в іноземній (долари та євро). А тому належним документальним підтвердженням факту отримання оплати за продаж нерухомості можуть бути квитанції на підтвердження здійснення розрахунків між сторонами, касові ордери, розписки, податкової декларації про майновий стан і доходи фізичної особи, квитанції про здійснення валютно-обмінних операцій тощо. Втім таких доказів під час розгляду клопотання ані слідчому судді, ані суду апеляційної інстанції надано не було.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим суддею розглянуто клопотання про арешт майна без виклику та участі його імовірних власників, зокрема тещі підозрюваного та представника ТОВ «Імперіал ЕНЕРГО» не можуть бути безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді, оскільки, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власників майна.

Що стосується посилань нате, що висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, то вони є особистою суб`єктивною оцінкою апелянта та не обґрунтовують необхідності скасування правильного по суті судового рішення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Водночас обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України, та який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В апеляційній скарзі містяться також і інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів, оскільки не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні та не можуть бути самостійною підставою для скасування арешту з майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її зміни чи скасування, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених у ній висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4