ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2122/25 Справа № 190/2729/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі в режимі відео конференції кримінальне провадження №0000589 від 26.11.2024 рокуза апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, який народився в с. Посуньки, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не судимий,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки:

1) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішено питання про речові докази.

в с т а н о в и л а :

вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він скоїв домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , будучи раніше притягнутим три рази до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, в порушення вимог Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а ті порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї рідної сестри ОСОБА_9 , з якою він проживає в одному помешканні, що призвело до моральних страждань останньої та негативно впливає на психологічне здоров`я, також погіршення якості її життя, що виразилось у проблематизації її життя і наповнила його стресогенними факторами у життєво-значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями у вигляді тривоги, та емоційного напруження.

Так, 18.06.2024 приблизно о 08.00 годин ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_9 , а саме: ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. За вказані дії, постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27.06.2024 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Також, 19.10.2024 приблизно о 13:00 годин ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , повторно протягом року, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_9 , а саме: ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. За вказані дії, постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Крім того, 27.10.2024 приблизно о 16:00 годин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_9 , внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному здоров`ю. За вказані дії, постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2024 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173- 2 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Після чого, не зупинившись на вказаному ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, та 08.11.2024 року, приблизно о 19 год. 30 хв., знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з ОСОБА_9 , в ході якої, на ґрунті неприязних стосунків, умисно, висловлюючи на адресу останньої словесні образи та слова грубої нецензурної лайки, що завдало їй морального та психологічного болю, приниженні її честі та гідності тим самим вчинив психологічне насильство, після чого ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм сім`ї, на ґрунті не приязних відносин, вчинив фізичне насильство до своєї сестри ОСОБА_9 , під час якого ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 , яка сиділа на стільці, з повернутим корпусом в ліво, навпроти нього та схопив її лівою рукою за праве плече та кулаком правої руки наніс удар в ділянку зовнішнього кута правого ока, після чого, продовжуючи утримувати ОСОБА_9 , ОСОБА_8 наніс один удар кулаком правої руки в ділянку перенісся, та не зупиняючись наніс три удари кулаком правої руки в лобно-тім`яну ділянку голови та один удар кулаком правої руки в ділянку лівого кута роту, Після чого ОСОБА_9 з метою захисту від ударів виставила свої руки з обличчям та ОСОБА_8 , продовжуючи тримати її лівою рукою за праве плече, намагаючись зламати супротив, вхопив правою рукою за другий палець її лівої руки та відвів його вверх, від чого вона відчула біль. Потім ОСОБА_8 , утримуючи ОСОБА_9 за праве плече, почав першим та другим пальцем правої руки стискати її горло на рівні щитоподібного хряща протягом декількох хвилин, від чого остання почала важко дихати та втрачати свідомість. Після чого ОСОБА_8 відпустив ОСОБА_9 та остання вибігла з будинку.

Зазначеними злочинними діями, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців зеленувато-жовтого кольору на правій половині обличчя в ділянці зовнішнього кута орбіти правого ока та в ділянці скронево нижньощелепного суглобу праворуч, набряку м`яких тканин носу на рівні перенісся обмеженого дихання через ніс, забитого вигляду рани на слизовій поверхні нижньої ліворуч на рівні 3-го зуба нижньої щелепи ліворуч, поверхневого вигляду саднень на шиї по передній поверхні на рівні верхньої третини, набряку та обмеження рухів в 2-му пальці лівої кисті, які згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., як кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно висновку експерта № 95 «Е» /151 від 28.11.2024.

Отже, вказаними насильницькими діями ОСОБА_8 заподіяв своїй рідній сестрі ОСОБА_9 систематичний психологічний біль, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, заподіянні тілесних ушкоджень, які викликали у потерпілої ОСОБА_9 , побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

На вказане рішення місцевого суду прокурор П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, застосувати відповідно до ст. 91-1 КК України обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, а саме до ОСОБА_8 на строк 3 місяці направлення для проходження програми для кривдників.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що до 08.11.2024 року, протягом 2024 року, ОСОБА_8 три рази притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за насильство в сім`ї стосовно своєї рідної сестри ОСОБА_9 та на нього накладалися адміністративні стягнення, але послідовні епізоди насильства в сім`ї не припинялися та становили триваюче правопорушення.

Зауважує, що внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 переживала кумулятивне та взаємопов`язане психологічне, емоційне, фізичне, вербальне насильство, що призвело до моральних страждань останньої та негативно впливає на її психологічне здоров`я, також погіршення якості життя, що виразилось у певній проблематизації її життя і наповнила його стресогенними факторами у життєво-значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження. Тому в інтересах потерпілої до обвинуваченого повинні бути застосовані обмежувальні заходи.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка просила апеляційну скаргу П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі - КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, сторонами кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Із оскаржуваного вироку суду першої інстанції та журналу судового засідання, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 свою провину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч.3ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Водночас, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосування, заслуговують на увагу з огляду на таке.

Приписами ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував тяжкість інкримінованого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо можливості застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 інституту звільнення від відбування покарання передбаченого ст. 75 КК України.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 76 КК України визначено, що на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені ст.91-1 цього Кодексу.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 № 2227-VIII, (набрав чинності 11.08.2023) Кримінальний кодекс України доповнено ст.91-1 «Обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладений обов`язок у виді направлення для проходження програми для кривдників.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Оцінюючи доводи прокурора та вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, колегія суддів враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного та фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Програма для кривдника, це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству»).

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння; взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Проте, суд першої інстанції, врахувавши суспільну небезпеку, ступінь тяжкості і характер вчиненого кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством стосовно потерпілої ОСОБА_9 , щодо якої неодноразово вчиняв домашнє насильство і до інкримінованих дій, при призначенні покарання безпідставно не застосував передбачені ч. 1 ст. 91-1 КК України обмежувальні заходи до обвинуваченого ОСОБА_8 , які спрямовані на виправлення особи, яка вчинила таке насильство, шляхом переосмислення нею своєї поведінки та запобігання вчиненню нових насильницьких злочинів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі обмежувальні заходи, із покладенням обов`язку, будуть сприяти виправленню обвинуваченого, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За змістом ст. 51 КК України направлення для проходження програми для кривдників не є видом покарання.

Таким чином, покладаючи на обвинуваченого додаткові обов`язки згідно ст. 91-1 КК України, апеляційний суд не ухвалює рішення, передбачені статтею 420 КПК, а тому дане рішення приймається у формі ухвали, шляхом змінити вироку суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни вироку суду першої інстанції в частині застосування обмежувального заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_7 , - задовольнити.

Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , визнаного винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - змінити в частині застосування обмежувального заходу.

Застосувати до ОСОБА_8 , передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Направити обвинуваченого ОСОБА_8 до уповноваженого органу з питань пробації для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

В іншій частині вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді