Справа № 337/2089/25
Номер провадження 1-кп/337/349/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»)

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000330 від 07 квітня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який перебуває на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

Військовослужбовець ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення (злочину) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, у військовому званні «солдат».

Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території Україні введено воєнний стан, який продовжується по теперішній час.

02.04.2025 року близько 20:07 години ОСОБА_5 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості поблизу вул. Василя Сергієнка буд. 70 у м. Запоріжжя, помітив в гаманці ОСОБА_6 банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що приєднана до банківського рахунку НОМЕР_3 , яка видана на ім`я ОСОБА_6 .

Після чого, 02.04.2025 у вказаний час, маючи умисел на викрадення офіційного документа та подальшого заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку потерпілого, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав вищевказану банківську картку.

Відповідно до Законів України «Про інформацію», «Про платіжні системи коштів в Україні», «Про банки та банківську діяльність», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, вказана банківська картка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видані повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити.

Крім того, в період часу з 20:07 год. 02 квітня 2025 року до 06:22 год. 03 квітня 2025 року, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу буд. 70 по вул. Василя Сергієнка у м. Запоріжжя, ОСОБА_5 , після викрадення банківської картки, маючи умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою швидкого та незаконного збагачення, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, скоїв крадіжку грошових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_6 , шляхом здійснення сплат за придбання товарів у магазинах Хортицького району м. Запоріжжя для власних потреб, з банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 за допомогою вказаної картки № НОМЕР_2 , яка оформлена на потерпілого ОСОБА_6 , за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , знаходячись в магазині «Ведмідь», що розміщений за адресою м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 34 в період часу з 20:12 год. по 20:14 год 02 квітня 2025 року шляхом проведення транзакції безконтактного способу сплати, який не потребує введення захисного пін-коду, з використанням банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався через термінал за придбаний товар двома транзакціями по 329,00 гривень та 319,00 гривень, а всього на загальну суму 648,00 гривні.

Після цього, ОСОБА_5 , знаходячись в кіоску «Десна», що розміщений по вул. Рубана буд.7 в м. Запоріжжя, в період часу з 20:15 год. до 20:16 год. 02 квітня 2025 року шляхом проведення транзакції безконтактного способу сплати, який не потребує введення захисного пін-коду, з використанням банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався через термінал за придбаний товар двома транзакціями по 375,00 гривень та 467,00 гривень, а всього на загальну суму 842,00 гривень.

Також, ОСОБА_5 , знаходячись в магазині «Ведмідь», що розміщений за адресою м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 34 о 20:18 год. 02 квітня 2025 року шляхом проведення транзакції безконтактного способу сплати, який не потребує введення захисного пін-коду, з використанням банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався через термінал за придбаний товар однією транзакцією на суму 86,00 гривень.

В подальшому, ОСОБА_5 , знаходячись в кіоску «Піцца Мавра», що розташований по вул. Сорочинська, буд. 9 в м. Запоріжжя, в період часу з 20:25 год. до 20:26 год. 02 квітня 2025 року шляхом проведення транзакції безконтактного способу сплати, який не потребує введення захисного пін-коду, з використанням банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався через термінал за придбаний товар двома транзакціями по 450,00 гривень та 380,00 гривень, а всього на загальну суму 830,00 гривень.

Так, ОСОБА_5 , знаходячись в магазині «Леприкон», що розташований по вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 30 в м. Запоріжжя, в період часу з 20:40 год. по 20:50 год. 02 квітня 2025 року шляхом проведення транзакції безконтактного способу сплати, який не потребує введення захисного пін-коду, з використанням банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався через термінал за придбаний товар 8-ма транзакціями по 344,80 гривень, 403,80 гривень, 398,80 гривень, 455,80 гривень, 455,80 гривень, 455,80 гривень, 353,80 гривень та 329,40 гривень, а всього на загальну суму 3 198 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 , знаходячись в кіоску «Десна», що розміщений по вул. Рубана в м. Запоріжжя, о 21:29 год. 02 квітня 2025 року шляхом проведення транзакції безконтактного способу оплати, який не потребує введення захисного пін-коду, з використанням банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався через термінал за придбаний товар однією транзакцією на суму 318 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 , знаходячись в магазині «Їжачок», що розміщений по вул. Стародніпровська, буд. 3 в м. Запоріжжя, в період часу з 06:17 год. по 06:22 год. 03 квітня 2025 року шляхом проведення транзакції безконтактного способу оплати, який не потребує введення захисного пін-коду, з використанням банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався через термінал за придбаний товар 8-ма транзакціями по 440,00 гривень, 5,00 гривень, 440,00 гривень, 420,00 гривень, 4,00 гривень, 220,00 гривень, 32,00 гривень та 5,00 гривень, а всього на загальну суму 1 566,00 гривень.

Тим самим, ОСОБА_5 заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 7 488 гривень 00 копійка.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 2 квітня 2025 року він випадково познайомився з потерпілим ОСОБА_6 , з яким вони вживали спиртні напої, під час вживання яких потерпілий ходив зі своєю банківською карткою робити покупки, їм чогось не вистачило, тому вони вирішили, що за наступною покупкою піде він з карткою потерпілого, він узяв його картку, пішов в напрямку магазину та вирішив не повертатися, а банківську картку залишити собі. У наступні дні він робив з картки покупки доти, поки не закінчилися гроші. Просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 фактично визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень повністю та не оспорював фактичних обставин провадження, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності його позиції відсутні, роз`яснивши про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням думки сторін , визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин проваджень, які ніким з учасників процесу не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням наданих матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире розкаяння винуватого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в порядку ст.67 КК України, суд не виявив.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується за місцем несення служби як недисциплінований військовослужбовець, який до виконання своїх службових обов`язків відноситься безвідповідально, вчинив тяжкий злочин, свою провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, заподіяні збитки потерпілому не відшкодував, наразі перебуває під вартою за іншим кримінальним провадженням за ч.5 ст.407 КК України, під наглядом у лікарів - нарколога та психіатра наразі не перебуває.

З урахуванням всіх обставин справи, даних про особу обвинуваченого, а також наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливим призначити мінімальне покарання в межах санкції частини статті звинувачення у тяжкому злочині.

Призначення такого покарання, на глибоке переконання суду, буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень,

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому, який утримується в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» за іншим кримінальним провадженням, в межах даного провадження не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило, тому суд вважає, що строк відбуття призначеного покарання слід відраховувати з часу фактичного затримання обвинуваченого на виконання вироку суду, питання щодо зарахування строку тримання під вартою може бути вирішено в порядку ст. 539 КПК України при вирішенні питання про застосування покарання при наявності кількох вироків.

Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу розміром п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

-за ч.4 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня фактичного затримання на виконання вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1