01.08.2025 Справа № 756/8519/25
Унікальний № 756/8519/25
Провадження № 1-кп/756/1516/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«01» серпня 2025 року Оболонський районним суд м. Києва

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м.Києва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, громадянина України, з профільною середньою (спеціальною) освітою, працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 11.07.2025 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

13.04.2025, близько 21 год 52 хв, рекрут ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 18, біля парку «Бережанський», де побачили раніше їм незнайому неповнолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка тримала у руках мобільний телефон та в цей час у них виник спільний злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи того ж дня, в той же час, за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 18, біля парку «Бережанський», де ОСОБА_7 знаходився поряд, а ОСОБА_6 , підбіг до неповнолітньої ОСОБА_8 та вирвав з рук належний їй мобільний телефон марки «Айфон» 12, у корпусі фіолетового кольору, вартістю 18 000 гривень, у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» із номером телефону НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності не становить.

В подальшому, ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_7 , якому передав відкрито викрадений мобільний телефон, після чого, разом з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , своїми незаконними діями спричинили неповнолітній ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 9828 грн. 92 коп.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у скоєнні інкримінованого діяння визнав повністю та підтвердив обставини, вчиненого ним кримінального правопорушення, детально вказавши на обставини та механізм вчиненого, що викладені у вироці вище. Фактичних обставин справи та вартості майна не оспорював, у скоєному щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у скоєнні інкримінованого діяння визнав повністю та підтвердив обставини, вчиненого ним кримінального правопорушення, детально вказавши на обставини та механізм вчиненого, що викладені у вироці вище. Фактичних обставин справи та вартості майна не оспорював, у скоєному щиро кається

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України повністю доведена.

ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 , міри покарання, суд, відповідно до ст. 50 КК України, бере до уваги те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів та те, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що обвинувачений раніше не судимий, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, а тому виходячи з принципів розумності, гуманізму, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України.

Разом з тим, дотримуючись загальних засад призначення покарання, з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи відношення ОСОБА_6 до вчиненого, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення вперше, його щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій, яка претензій до нього не має, також позицію потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, суд вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, і тому вважає правильним звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, оскільки на думку суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 , міри покарання, суд, відповідно до ст. 50 КК України, бере до уваги те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів та те, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що обвинувачений раніше судимий, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання, а тому виходячи з принципів розумності, гуманізму, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України.

Разом з тим, дотримуючись загальних засад призначення покарання, з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи відношення ОСОБА_7 до вчиненого, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення вперше, його щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій, яка претензій до нього не має, також позицію потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, суд вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, і тому вважає правильним звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, оскільки на думку суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 11.07.2025 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, який на момент ухвалення вироку у цій справі не набрав законної сили.

Однак, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 у справі №766/39/17 (провадження №51-8867кмо18), відповідно до яких при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, та якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, до постановлення попереднього вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 11.07.2025, а тому остаточне покарання ОСОБА_7 слід визначити на підставі ч. 4 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки вибір принципу складання покарань при визначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень є дискрецією суду.

Разом з цим, при застосуванні ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує висновок щодо застосування норми права, який викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 (справа № 199/1496/17; провадження № 51-2631кмо19) з якого вбачається наступне.

Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Також, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави судові витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 1782 грн. 80 коп.

Відповідно до вимог ч.2 п.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Цивільний позов не заявлено.

Речовими доказами слід розпорядитись відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», скасувати, звільнивши останнього з під варти.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 11.07.2025, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної у виді цілодобового домашнього арешту, скасувати.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м.Києва від 01.05.2025 (№756/5356/25), на речові докази, а саме з: cім-картку «Київстар» з позначками « НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 »; мобільний телефон марки «iPhone XR» в корпусі білого кольору з чохлом червоного кольору в якому встановлена сім - картка мобільного оператора « НОМЕР_4 » в якому встановлений IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «iPhone» модель «12» в корпусі фіолетового кольору, під номером моделі «MJNJ3J/A», серійного номеру « НОМЕР_7 », IMEI1: НОМЕР_8 ; IMEI2: НОМЕР_9 , який має на екрані та задній кришці мобільного телефону наявні деформації скла у вигляді «павутино образного» пошкодження; штани білого кольору марки «Marant Etoile», артикул 0400415; розмір 34; плаття білого кольору, жіноче, марки «Sinsay», розмір «S»; куртку світло - зеленого кольору, марки «The North Face» - та повернути їх власникам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1