УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 000 54 від 21.01.2025, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Завада Золочівського району Львівської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 22.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 111 КК України, відповідно до якої останній, не пізніше 20.03.2025 познайомився із користувачем застосунку «Telegram» із ніком « ОСОБА_7 », аккаунт « ОСОБА_8 », яким користується громадянин Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_9 , який є діючим співробітником Федеральної служби безпеки РФ та який здійснює збір інформації стосовно дислокацій стратегічно важливих об`єктів, у тому числі військових частин, військових заводів, об`єктів критичної інфраструктури у місті Києві та України в цілому.

У подальшому, маючи активну «проросійську» позицію, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та на виконання вказівок вказаного вище громадянина РФ, з метою надання представникам іноземної держави - РФ допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_4 здійснював збір та передачу інформації щодо переміщення авіаційної техніки, особового складу, функціонування об`єктів військової інфраструктури та можливих змін у рівні бойової готовності авіабази «Броди», на території якої дислокуються НОМЕР_1 окрема бригада армійської авіації « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та НОМЕР_2 авіаційна база (регламенту, ремонту, зберігання та утилізації) задля подальшої передачі такої інформації шляхом використання власного мобільного пристрою на якому встановлений застосунок для обміну повідомленнями та дзвінками «Telegram» із аккаунтом під іменем « ОСОБА_10 ».

Поряд з цим, ОСОБА_4 , розуміючи, що вказана особа є представником спецслужб РФ, погодився надавати останньому інформацію щодо переміщення авіаційної техніки, особового складу, функціонування об`єктів військової інфраструктури та можливих змін у рівні бойової готовності авіабази «Броди».

Так, ОСОБА_4 20.03.2025, на виконання свого злочинного умислу, проживаючи у безпосередній близькості до аеродрому, який розташований у м. Броди Львівської області, та на якому розміщуються бойові літаки та гелікоптери, які виконують завдання щодо відсічі збройної агресії РФ, використовуючи власний телеграм акаунт під іменем « ОСОБА_10 » надіслав користувачу застосунку «Telegram» з ніком « ОСОБА_7 », аккаунт « ОСОБА_11 » фотозображення відкритої ділянки місцевості вищевказаного аеродрому із розташованими на ній літаками.

Крім того, ОСОБА_4 21.03.2025 надіслав вищевказаному громадянину РФ фотозображення відкритої ділянки місцевості вищевказаного аеродрому із розташованими на ній літаками та іншою військовою технікою.

У той же час, ОСОБА_4 , використовуючи послуги картографічного сервісу «Google maps», надіслав вказаному користувачу скріншоти розміщення аеродрому.

Надалі, ОСОБА_4 22.03.2025 надіслав користувачу застосунку «Telegram» з ніком « ОСОБА_7 » фотозображення відкритої ділянки місцевості вищевказаного аеродрому із розташованими на ній літаками, гелікоптерами та іншою військовою технікою.

Згідно з відповіддю в/ч НОМЕР_3 Міністерства оборони України встановлено, що з 21.03.2025 по 22.03.2025 на території НОМЕР_4 окремої бригади армійської авіації « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перебували особовий склад та військова техніка у відповідності до виконання завдань та визначеного режиму функціонування частини.

Додатково, згідно з відповіддю в/ч НОМЕР_5 Міністерства оборони України встановлено, що з 21.03.2025 по 22.03.2025 на території вищевказаної частини перебували особовий склад та військова техніка у відповідності до виконання завдань та визначеного режиму функціонування частини.

На думку слідчого, існують ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищення чи спотворення речей та документів, що мають значення для встановлення обставин вчинення інкримінованого злочину, продовження злочинної діяльності, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, які у ньому зазначені.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на відсутність зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки підозрюваного, стверджували, що наміру переховуватись чи іншим чином перешкоджати провадженню ОСОБА_4 не має, тому просили відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового засідання матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованого йому злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зауважив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Характер інкримінованого підозрюваному злочину, що спрямований на проведення підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану шляхом надання іноземній державі, її представникам допомоги, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує високу ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Також вагомим є наведений стороною обвинувачення ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на свідків, а також осіб, причетних до вчинення інкримінованих йому дій та перешкоджати встановленню їх місця знаходження.

Крім того, враховуючи початкову стадію кримінального провадження, не виключено, що підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на знищення чи спотворення речей та документів, що мають значення для встановлення обставин вчинення інкримінованого злочину.

Слідчий суддя не виключає, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може продовжити злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

У силу ст. 178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих діянь.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_12 , передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК слідчий суддя може не визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених, зокрема, ст. 111 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою визначити по 10 червня 2025 року.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1