ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/6714/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/1142/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою підозрюваному
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22.08.2025, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого, погоджене прокурором, задоволено та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 32 дні, тобто до 27.09.2025 (включно), без визначення суми застави.

Крім того, зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_10 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_7 про продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішенням, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на те, що ухвала слідчого судді не містить належної оцінки доказів сторони захисту на підтвердження необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Наголошує на тому, що слідчий суддя не врахував доводи сторони захисту щодо відсутності у ОСОБА_7 статусу суб`єкта за ст.191 КК України, що виключає можливість інкримінування йому злочинів, передбачених ст.255 та ст.209 КК України.

Зазначає, що в ухвалі слідчого судді не наведено належного обґрунтування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Просить врахувати те, що ОСОБА_7 протягом усього періоду досудового розслідування не переховувався, не змінював місце проживання та не ухилявся від органів слідства, не вчиняв жодних дій, які могли б свідчити про намір перешкодити розслідуванню чи впливати на свідків.

Крім того, вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні матір похилого віку, а також з огляду на те, що його вина не доведена, а підозра є необґрунтованою і не підтверджена належними доказами, вважає застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою незаконним, а затримання необґрунтованим.

Наголошує на тому, що у даному випадку є всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, проте слідчий суддя не оцінив можливість внесення застави.

У зв`язку з цим апелянт вважає, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, суперечить принципу пропорційності, закріпленому у практиці ЄСПЛ, а тому підлягає скасуванню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні брали участь захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 , крім доводів, викладених в апеляційній скарзі, наголосила на тому, що дружина підозрюваного тільки-но була звільнена з-під варти у зв`язку зі сплатою застави, а тому, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем родини ОСОБА_7 , захисник просить застосувати до нього мінімальну заставу.

Захисник ОСОБА_9 надав пояснення до апеляційної скарги, суть яких зводиться до того, що стосовно підозрюваного була обрана безальтернативна міра запобіжного заходу без належного обґрунтування та не була проаналізована можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, на думку захисника, суд був не послідовним при визначенні запобіжного заходу для інших підозрюваних у межах одного кримінального провадження. Просив врахувати наявність у підозрюваного непрацездатної матері, хворого сина та дружини, яка також має хронічні захворювання.

Зазначені пояснення у письмовому вигляді були долучені до матеріалів справи, з урахуванням того, що ніхто з учасників проти цього не заперечував.

Крім того, в судовому засіданні за допомогою відеоконференції брав участь підозрюваний ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити.

Також, в судове засідання з`явився прокурор ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою. На думку прокурора, альтернативний запобіжний захід у виді застави не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисників, думку підозрюваного та прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 16.01.2025 за ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.3 ст.255, ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.2 ст.209 КК України.

28.06.2025 року о 09:44 год. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України.

28.06.2025 року о 09 год. 44 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 30.06.2025 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 26 серпня 2025 року включно, без визначення застави.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05.08.2025 ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 30.06.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишено без змін.

Постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 21.08.2025 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 28.09.2025.

Дія запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного, закінчувалася 26 серпня 2025 року, що стало підставою звернення сторони обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

20.08.2025 до Київського районного суду м.Харкова надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування.

В клопотанні сторона обвинувачення посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, зазначає, що наразі досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчити неможливо, внаслідок того, що необхідно провести ряд слідчих дій: отримати висновки комп`ютерно-технічних експертиз, призначених з метою дослідження речових доказів, виявлених та вилучених в ході обшуків, проведених в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження; отримати висновок судової будівельно-технічної експертизи, призначеної в рамках проведення досудового розслідування; встановити та допитати в якості свідків працівників відділу капітального будівництва департаменту ЖКГ та ПЕК ХОДА, які працювали в період часу з 01.01.2024 по 31.12.2024; встановити інших осіб, причетних до скоєння даного кримінального правопорушення, відносно яких прийняти рішення відповідно до ст.276 КПК України, а також перевірити вказаних осіб на причетність до вчинення інших кримінальних правопорушень; розсекретити клопотання про надання дозволу на проведення НСРД, а також ухвали слідчих суддей Харківського апеляційного суду про дозвіл на проведення НСРД; провести інші слідчі (розшукові) дії для повного дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення; виконати вимоги ст.290 КПК України; скласти та вручити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, тому виникає необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного.

Задовольняючи клопотання слідчого, погоджене прокурором,про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, є обґрунтованими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а також визнано продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак слідчий суддя дійшов до висновку, що на цей час існують правові підстави для продовження саме такого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк досудового розслідування, який продовжено до 28.09.2025.

Крім того, слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, вирішив не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.2 ст.255 КК України.

Слідчим у клопотанні та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, згідно з підозрою, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, а також необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій для завершення досудового розслідування в розумні строки.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 до27.09.2025 (включно).

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками слідчого судді щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити мобільні термінали, засоби зв`язку та інші предмети та/або документи, що використовувались для вчинення кримінальних правопорушень, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені, оскільки досудове слідство триває; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється, колегія суддівбере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.

Згідно з відомостями, що є наявними в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше не судимий, але підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.255 КК України, яке є особливо тяжким злочином; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, яке є тяжким злочином; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, яке є тяжким злочином. Санкція ч.2 ст.255 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Санкція ч.4 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. У зв`язку з цим не виключена можливість переховування останнього від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний може: знищити, сховати або спотворити мобільні термінали, засоби зв`язку та інші предмети та/або документи, що використовувались для вчинення кримінальних правопорушень, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені; впливати на свідків, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінального правопорушення, з метою зміни їх свідчень на свою користь; продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється, або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується фактичними доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказані докази та обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, свідчать про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та неефективним.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно з п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №3561/06 від 13 11 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності до ст.5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання». (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, а саме: участь у злочинній організації; пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене злочинною організацією в умовах воєнного стану; пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене злочинною організацією повторно в умовах воєнного стану, тобто за тяжких обставин у яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого та особи, яка його вчинила, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 погоджується і колегія суддів.

Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст.178 КПК України, відомості про особу та наявні докази про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, зазначених в клопотанні ризиків та беручи до уваги необхідність виконати низку важливих слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді необхідність продовження такого запобіжного заходу як тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час продовження цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального правопорушення.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні прокурора, спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

Оцінюючи доводи захисника щодо відсутності доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів,колегія суддів зазначає, що на даній стадії кримінального провадження не вирішується питання щодо наявності в діянні особи складів кримінальних правопорушень та винуватості особи у вчиненні таких правопорушень, які вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, а лише встановлюється наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування, та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України.

Твердження захисника підозрюваного, які полягають у тому, що підозрюваний не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають матір похилого віку, хворий син та дружина, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини, виходячи із доводів апеляційної скарги, існували і на час подій, які йому інкримінуються, і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного при вчиненні протиправних діянь.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Оцінюючи доводи захисника, які полягають у тому, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України, адже була обрана безальтернативна міра запобіжного заходу тримання під вартою, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки вони є хибними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3, п.4 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Ключовими моментами зазначених положень є те, що у слідчого судді, суду є можливість, а не обов`язок за певних підстав та обставин, визначених ст.ст.177, 178 КПК України, застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід.

Проте, на переконання колегії суддів, з огляду на обставини кримінального правопорушення, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Посилання сторони захисту на те, що стосовно інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні обрано альтернативні запобіжні заходи, є безпідставним, оскільки відповідно до принципу індивідуалізації кримінальної відповідальності та процесуального статусу кожного учасника провадження, питання про обрання чи зміну запобіжного заходу вирішується виключно з урахуванням конкретних обставин, що стосуються саме цієї особи, зокрема характеру та тяжкості пред`явленого обвинувачення, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також поведінки особи під час досудового розслідування чи судового розгляду. Наявність альтернативного запобіжного заходу щодо інших осіб не спростовує наявності підстав для застосування до підозрюваного більш суворого заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження дані, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22.08.2025 про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 за ч.2 ст.255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 27.09.2025 (включно), без визначення суми застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4