Провадження №11-сс/801/750/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисниці ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, тобто до 17 години 11 хвилин 01 листопада 2025 року, в межах строку досудового розслідування до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивовано тим, що провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0003874 від 03.09.2025.

У межах даного кримінального провадження 03.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 408 КПК України та слідчим у порядку ст. 615 КПК України його затримано.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , призваний на військову службу 05.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мобілізації та у подальшому проходив військову служб у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 2512 від 06.07.2025 солдат ОСОБА_8 зарахований до списків особового складу та на усі види забезпечення і призначений на посаду курсанта 4 навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_2 .

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України, в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, строк дії якого продовжено по теперішній час.

Крім того, цього ж дня Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), а також у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Статтею 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що розподіл часу у військовій частині протягом доби та протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким установлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання та побуту особового складу підрозділів, штабів.

Згідно з ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 11.08.2025 в ранковий час, у солдата ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на вчинення дезертирства в умовах воєнного стану, шляхом самовільного залишення 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 .

У подальшому, того ж дня солдат, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у 1 навчальному батальйоні військової частини НОМЕР_2 , розташованому у АДРЕСА_2 , з метою ухилення від військової служби, маючи умисел на вчинення дезертирства, в умовах венного стану, самовільно залишив вказаний пункт дислокації 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 .

У подальшому, солдат ОСОБА_8 , попрямував до державного кордону України в напрямку Республіка Молдова, де 29.08.2025 о 08 год. 00 хв., останній намагався перетнути держаний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску, після чого був затриманий працівниками НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України та переданий до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За час відсутності у 1 навчальному батальйоні військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_8 , обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним дезертирство не повідомляв та проводив час на власний розсуд по момент його затримання, тобто до 29.08.2025, чим припинено вчинення даного кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання від 03.09.2025, показаннями свідків протоколом від 29.08.2025 про вчинення адміністративного правопорушення (намагання перетнути державний кордон) ПдРУ № 008334Е, та іншими матеріалами досудового розслідування. (які додані як додатки до цього клопотання).

Оскільки в даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, тому запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, керуючись ст. 40, 131, 132, 177, 183 КПК України. З огляду на це, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2025 року - задоволено клопотання. Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 17 години 11 хвилин 01 листопада 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Постановлене рішення мотивовано тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до її підзахисного запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати дослідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання чи роботи; здати на зберігання до уповноваженої установи паспорти та інші документи для виїзду за кордон.

На переконання сторони захисту, ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, не відповідає імперативним вимогам кримінального процесуального закону, вимогам законності та обґрунтованості. Вважає, що єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала лише тяжкість інкримінованого правопорушення.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисниця ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисниці, указав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заявлені ризики доведені.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як убачається із апеляційної скарги, стороною захисту не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні № 0003874, внесеному до ЄРДР 03.09.2025, ОСОБА_8 повідомлено про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з урахуванням наданих органом досудового розслідування доказів.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4 п., 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі доведеності його вини, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

Крім того, ризик переховуватися від органу досудового розслідування підтверджується тим, що ОСОБА_8 згідно з підозрою 11.08.2025 самовільно залишив пункт дислокації та 29.08.2025 намагався перетнути державний кордон України в напрямку Республіки Молдова. При цьому, переховуючись від органів досудового розслідування та суду, підозрюваний. ОСОБА_8 матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також є обґрунтованим ризик можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки він, будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, вбачає за можливе порушення військової дисципліни.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому тяжкого злочину, пов`язаного із умисним самовільним залишенням військової частини, з метою ухилення від військової служби, у умовах воєнного стану.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя під час ухвалення рішення про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, й зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею доказами.

В апеляційній скарзі сторона захисту просить визначити ОСОБА_8 розмір застави, проте такі вимоги апеляційної скарги не можуть бути задоволенні, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

На переконання колегії суддів, при застосуванні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею правомірно не визначено розмір застави, ураховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також з огляду на те, що покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених запобіжним заходом у виді застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , а відтак не мінімізує ризики для кримінального провадження.

Жодних медичних документів про неможливість утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, апеляційному суду не надано.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4