Справа №490/1610/25
Провадження №1-кп/490/1231/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань27.02.2025 року за №0001572 за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, неодруженого, раніше не судимого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця призваного за мобілізацією, який на момент вчинення правопорушення проходив військову службу на посаді головного сержанта протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «сержант», -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що сержант ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді головного сержанта протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в приміщенні вказаної військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , близько 11.00 год. 08.01.2025, всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.1 розділу 1 Закону України про «Національну гвардію України», порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, прийнявши усний наказ начальника - т.в.о. заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом майора ОСОБА_6 , виданий на виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 97 від 31.12.2024 та його ж розпорядження № 3/10/1-57 від 07.01.2025, про переміщення для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , який був виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, не суперечив чинному законодавству, не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод сержанта ОСОБА_3 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього, не звертаючись із проханням уточнити наказ, цілком розуміючи необхідність його виконання шляхом здавання озброєння та іншого майна, яке видається на час служби, та вибуття на нове місце служби в складі команди, відкрито відмовився виконати наказ начальника, що супроводжувалось усною відмовою, висловивши майору ОСОБА_6 небажання виконувати наказ, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника, тобто сержант ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих ОСОБА_3 матеріалів та документів щодо запобіжного заходу застосованого в рамках даного кримінального провадження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю в обсязі висунутого обвинувачення, суду пояснив, що дійсно 08.01.2025 року в приміщенні Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_6 зачитав наказ про переведення обвинуваченого до Військової частини НОМЕР_2 , на що обвинувачений ОСОБА_3 відмовився, повідомивши майору ОСОБА_6 , що не бачить будь-яких підстав для переведення в Військову частину НОМЕР_2 . Після чого, того ж дня приїхало ДБР та він був затриманий. Повідомив суду, що хотів виконувати обов`язки військовослужбовця в складі свого підрозділу. На даний час продовжує проходити службу у ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно витягу з Наказу №90 від 10.04.2022 ВЧ НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира 2 відділення 2 стрілецького взводу 12 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з Наказу №77 о/с від 13.11.2024 ВЧ НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду головного сержанта протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, враховуючи обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України - не встановлено.

Згідно службової характеристики, наданої командиром роти вогневої підтримки капітаном ОСОБА_7 та погодженою командиром ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України полковником ОСОБА_8 , сержант ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони. До виконання своїх службових обов`язків ставиться сумлінно. До співслужбовців ставиться з повагою, постійно працює над підвищенням свого професійного рівня. Здатний якісно виконувати поставлені завдання, швидко орієнтуватися і вміло діяти в складних обставинах. За своїми професійними, діловими і моральними якостями сержант ОСОБА_3 займаній посаді відповідає.

Відповідно до листа Т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_9 останній просить призначити покарання для ОСОБА_3 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців на 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20% від суми грошового забезпечення сержанта ОСОБА_3 . Також повідомили, що в подальшому військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 НГУ старший сержант ОСОБА_3 буде залучатись до заходів з відбиття збройної агресії рф.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, та і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених обставин, при наявності ряду обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, у виді двох років позбавлення волі.

З урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, який перебуває на військовій службі, бажає надалі виконувати обов`язки військової служби, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 58 КК України, замість покарання у виді двох років позбавлення волі призначити службове обмеження для військовослужбовців на той самий строк з відрахуванням в дохід держави двадцятивідсотків із суми грошового забезпечення обвинуваченого.

Саме таке покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.01.2025 року по справі № 487/133/25 (провадження №1-кс/487/805/25) до підозрюваного ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.03.2025 року включно. Визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_3 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у суму 60560 грн.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.01.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий слідчим ТУ ДБР в рамках кримінального провадження за ознаками ч. 4 ст. 402 КК України о 13 годині 30 хвилин 08.01.2025 року.

В матеріалах справи наявна квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 10.01.2025 року, Платник: ОСОБА_10 , код платника ; Отримувач: ТУ ДСА України в Миколаївській області; Назва послуги: залогові кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА України від ОСОБА_11 згідно ухвали від 10.01.2025 року по справі №487/133/25 провадження №1-кс/487/805/25 за ОСОБА_3 .

Відповідно до листа ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" від 14.01.2025 року, вказано, що 13.01.2025 року з ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" звільнено ОСОБА_3 , 1984 року народження, під заставу у розмірі 60560 грн.

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді застави підлягає скасуванню.

Згідно вимог ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

За такого, суд прийшов до висновку про необхідність повернення застави внесеної за ОСОБА_3 у сумі 60560 грн. на підставі квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 10.01.2025 року заставодавцю - ОСОБА_10 .

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строк попереднього ув`язнення за період з 08.01.2025 року до 13.01.2025 року включно, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

Керуючись ст.ст. 182, 202-203, 368-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 /два/ роки.

Відповідно до ст. 58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі на строк 2 /два/ роки призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , службове обмеження для військовослужбовців на строк 2 /два/ роки з відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми його грошового забезпечення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України та ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строк попереднього ув`язнення за період з 08.01.2025 року до 13.01.2025 року включно, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді застави скасувати.

Заставу внесену, за підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.01.2025 року по справі № 487/133/25 (провадження №1-кс/487/805/25) у сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, повернути заставодавцю - ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1