У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000020 - прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.01.2025 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 14.01.2025 надійшли матеріали з УКР ГУНП в Закарпатські області згідно яких, мешканець Тячівського району, громадянин ОСОБА_4 , організував незаконний збут наркотичних та психотропних речовин, на території Тячівського району, Закарпатської області, за що отримує грошові кошти. Крім цього, ОСОБА_5 , повторно, здійснив збут наркотичної речовини, громадянину ОСОБА_6 , за що отримав грошові кошти.

Прокурор вказує, що в ході проведення заходів, громадянин ОСОБА_4 , на території Тячівського району, намагається здійснити збут вибухових пристроїв (гранат), громадянину ОСОБА_6 . В ході проведення оперативної закупки 16.02.2025 було вилучено речовину рослинного походження в середині одного паперового згортку яка згідно висновку експертизи являється наркотичним засобом обіг якого обмежено - канабіс масою 8,3025 грам.

Проведеною оперативною закупкою 07.03.2025 вилучено речовину рослинного походження в середині одного паперового згортку яка згідно висновку експертизи являється наркотичним засобом обіг якого обмежено - канабіс масою10,8751 грам.

За вказані наркотичні засоби ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 обумовлені суми грошових коштів, шляхом передачі з рук в руки, що підтверджено протоколами вручення грошових коштів, контролем за вчиненням злочину та аудіо-відео контролю особи.

В ході проведення оперативних закупок, та спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 повідомляв що отримує наркотичні речовини від невідомих осіб. Під час досудового слідства, від працівників управління боротьби з наркозлочинністю ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали згідно яких встановлено, що група осіб з числа жителів м. Мукачева, м. Ужгорода, а також жителів Мукачівського, Ужгородського, Хустського, Берегівського, району, займаються виготовленням, перевезенням та зберіганням наркотичних засобів та психотропних речовин, які в подальшому збувають серед наркозалежних осіб Закарпатської області.

В результаті аналізу оперативної інформації, яка надходить до УБН ГУНП в Закарпатській області, встановлено, що ОСОБА_7 спілкується колом осіб, які пов`язані між собою, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотиків, в ході чого встановлено що до даних кримінальних правопорушень причетні громадяни, серед яких гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та останній здійснює збут наркотичних засобів.

Прокурор зазначає, що 23.05.2025 в ході проведення обшуку в будинку за адресою АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», мобільний телефон «iPhone 8» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , із сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , мобільний телефон «iPhone 7 Plus» білого кольору, IMEI: НОМЕР_3 , мобільний телефон «HUAWEI» синього кольору, мобільний телефон «TECNO POP3» бежевого кольору, флеш-носій марки «Micro SD Kingston» 8GB.

З огляду на викладене виникла необхідність у зверненні до слідчого суді із клопотанням про накладення арешту на вищевказане вилучене майно, так як таке мають значення в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні, а тому слідчий просить накласти арешт на таке.

Прокурор у судове засідання не з`явилася та слідчий подав заяву, відповідно до якої просив клопотання задовольнити та розглянути у їх відсутності. Додатково вказав, що ним було повідомлено ОСОБА_9 про час та місце розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР підтверджено, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000020 від 14.01.2025 року, попередня правова кваліфікація ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 23.05.2025 року у ході проведення обшуку в будинку за адресою АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», мобільний телефон «iPhone 8» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , із сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , мобільний телефон «iPhone 7 Plus» білого кольору, IMEI: НОМЕР_3 , мобільний телефон «HUAWEI» синього кольору, мобільний телефон «TECNO POP3» бежевого кольору, флеш-носій марки «Micro SD Kingston» 8GB.

Постановою слідчого від 23.07.2025 вказане вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 6 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя констатує, що клопотання та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що на вилучених мобільних телефонах чи флеш носії зберігається інформація, яка може мати значення для досудового розслідування, та прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання арешту майна, визначеного ст. 170 КПК України, для виконання якого остання звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту.

Крім того, відповідно до узагальненої судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 07.02.2014, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому, таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними, слідчим суддею не може бути прийнято ухвалу про арешт майна, навіть якщо у нього є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Одночасно, матеріали клопотання не містять відомостей про повідомлення ОСОБА_9 про підозру вчиненні кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, тобто він є третьою особою.

З огляду на наведене, подане клопотання не містить підстав для арешту майна, що встановлені КПК України, з посиланням на відповідні положення процесуального закону та мету накладення арешту, що свідчить про недоведеність необхідності накладення арешту на майно, а клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1