У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції

підозрюваного ОСОБА_6 з приміщення Новобузького

районного суду Миколаївської області)

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 липня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 погодженого з прокурором Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Обрано ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , додаткові обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.5 ст. 194 КПК України та зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначено строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 до 14 вересня 2025 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Вважає, що слідчим суддею хоча і підтверджено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте не надано їм належної оцінки. На думку апелянта, існують ризики, передбачені п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе гарантовано запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000381 від 17.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України. 17.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

За висновком слідчого судді, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 8 років.

Слідчий суддя дійшов висновку про доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризики незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), слідчий суддя вважав недоведеними, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу на підтвердження даних обставин (заяви свідків або потерпілого).

Крім того, матеріали справи містять заяву матері потерпілого - ОСОБА_9 , яка просила суд не застосовувати до підозрюваного ОСОБА_6 такий запобіжний захід як тримання під вартою, оскільки всі питання щодо відшкодування витрат на лікування неповнолітнього ОСОБА_10 ними вирішено.

Оцінивши в сукупності обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, який має постійне місце проживання та реєстрації, цивільну дружину, відсутність судимостей, вік підозрюваного, вчасне надання потерпілому допомоги та не залишення його у безпорадному стані, зобов`язання надати фінансову допомогу на лікування потерпілого та особисто прохання матері потерпілого, слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оскаржується, колегія суддів не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що на даному етапі досудового розслідування підозра, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, є обґрунтованою.

На думку колегії суддів, надані до клопотання матеріали здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Колегією суддів встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведені.

Проте, всупереч доводам апелянта, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що запобігти встановленим ризикам є можливим шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ризики незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідчий суддя вважав недоведеними, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу на підтвердження даних обставин (заяви свідків або потерпілого). З цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, в обґрунтування оскаржуваного рішення слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, цивільну дружину, молодий вік підозрюваного, вчасне надання потерпілому допомоги та не залишення його у безпорадному стані, зобов`язання надати фінансову допомогу на лікування потерпілого та особисто прохання матері потерпілого.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам можливо шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422, 532 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3