Справа № 742/3727/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/360/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № №0000576 від 18 червня 2025 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Прилуцького району, с. Голубівка, громадянина України, працевлаштованого на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи Прилуцької ДЮСШ Чернігівської області, офіційно неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13 вересня 2025 року з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» та визначено підозрюваному ОСОБА_9 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчий довів та надав достатні докази про обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею177 КПК України, також, буде недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та звільнити ОСОБА_9 з під варти. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у розпорядженні слідчого судді були відсутні будь-які докази на підтвердження правових підстав для позбавлення ОСОБА_9 свободи. Вважає, що слідчим суддею залишено поза увагою незаконне затримання його підзахисного з порушенням вимог ч. 1 ст. 208 КПК України, оскільки на час затримання ОСОБА_9 о 15:45 год. 16 липня 2025 року були відсутні правові підстави передбачені вказаною нормою процесуального закону, для затримання особи без ухвали слідчого судді. Крім того, у вказаних діях слідчого вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 365 КК України. Захисник вважає, що слідчий суддя не посилався і не міг посилатися на докази, які обґрунтовують та свідчать про існування ризиків та докази для запобігання ризикам, через їх відсутність, що вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_8 , щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 слідчим суддею виконані вимоги ст. ст. 193, 194 КПК України. Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя встановив достатність доказів, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно матеріалів провадження СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000576 від 18.06.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

16 липня 2025 року ОСОБА_9 був затриманий уповноваженою особою в порядку ст.208 КПК України.

17 липня 2025 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Повідомивши ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, слідчий зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальні правопорушення, за які передбачене покарання Кримінальним кодексом України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність існування фактів, інформації, які можуть переконати в тому, що ОСОБА_9 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованих кримінальних правопорушень.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_9 , необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і в ході апеляційного розгляду.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя в сукупності із вищезазначеним, взяв до уваги дані про особу підозрюваного, тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, покарання, яке йому загрожує.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором в судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов до правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Крім того, з урахуванням доведеності обставин, які свідчать про потребу застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать на даному етапі досудового розслідування належного виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що слідчий суддя необґрунтовано обрав відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Твердження апелянта про неврахування слідчим суддею певних обставин щодо підозрюваного не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини самі по собі не свідчать про безпідставність обрання даного виду запобіжного заходу.

Не вбачає апеляційний суд і порушення прав підозрюваного ОСОБА_9 при затриманні, а відповідні доводи сторони захисту вважає надуманими.

Так, підозрюваний був затриманий працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України, однак колегія суддів не вбачає порушень прав підозрюваного.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08 грудня 2022 року по справі № 686/23029/18, затримання особи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення є подією, несподіваною для його учасників, а тому здійснюється без ухвали слідчого судді.

На переконання апеляційного суду, протокол затримання ОСОБА_9 складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК У країни.

Відтак, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про порушення права ОСОБА_9 і незаконність його затримання.

Крім того, апеляційному суду, не було надано доказів щодо неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі через його стан здоров`я, а також отримувати лікування за необхідності.

Колегія суддів враховує обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у зв`язку з чим приходить до висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі визначеним судом першої інстанції, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, буде співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухваленого слідчим суддею рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4