КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2021 задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та накладено арешт на об`єкти рухомого та нерухомого майна, а саме:

- транспортний засіб LANDROVER RANGEROVER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, який зареєстровано за ОСОБА_9 ;

- транспортний засіб PORSCHE CAYENNE, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, який зареєстровано за ОСОБА_7 ;

- садиба, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 198,2 кв.м. за

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/59470/21-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2753/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_9 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:008:5004, площею: 0,0505 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_9 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:110:5097, площею: 0,0529 га, яка зареєстрована за ОСОБА_9 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:008:5189, 2/3 земельної ділянки площею: 0,0112 га, яка зареєстрована за ОСОБА_9 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:110:5188, площею: 0,0688 га, яка зареєстрована за ОСОБА_9 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:110:0012 площею: 0,1551 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_9 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:110:5135, площею: 0,0745 га, яка зареєстрована за ОСОБА_9 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:110:0010, площею: 0,1551 га, яка зареєстрована за ОСОБА_9 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:110:5440, площею: 0,08 га, яка зареєстрована за ОСОБА_9 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:001:0133, площею: 0,25 га за адресою: АДРЕСА_2 , яка

зареєстрована за ОСОБА_11 ;

- земельна ділянка кадастровий № :02:001:0134, площею: 0,25 га за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за ОСОБА_11 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування цим майном;

Ухвалено передати вищевказане майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління для передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст. ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , а саме транспортний засіб PORSCHE CAYENNE, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 .

Апелянт зазначав, що ОСОБА_7 не повідомлялась і не приймала участі у розгляді клопотання прокурора, копія оскаржуваної ухвали їй не надсилалася, про арешт її колишнього майна вона дізналася лише 01.11.2025, а копію оскаржуваної ухвали її представник отримав лише 03.03.2025.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що арештований автомобіль був придбаний ОСОБА_7 30.09.2021 у ОСОБА_11 за 2 628 000 грн для власних потреб та перебував у її користуванні до 02.11.2021, а в подальшому 02.11.2021 за договором купівлі-продажу був переданий іншій особі.

Станом як на 30.09.2021, так і на 02.11.2021, а також станом на день подання апеляційної скарги ОСОБА_7 не була і не є учасником кримінального провадження, про його існування та підозру ОСОБА_11 у вчиненні останнім кримінального правопорушення не знала і не могла знати, в рамках даного кримінального провадження не допитувалася.

На думку апелянта, накладення арешту на майно не обґрунтовано будь-якими доказами, ґрунтується виключно на припущенні про удаваність цивільного правочину, стороною якого (покупцем транспортного засобу) була ОСОБА_7 .

Крім того, відповідно до постанови прокурора Офісу Генерального прокурора від 03.08.2021 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 280 КПК України.

При цьому частина 5 статті 280 КПК України регламентує, що після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного, а тому сторона обвинувачення не мала права звертатися до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту у даному кримінальному провадженні, не відновивши досудове розслідування.

12.05.2025 від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній посилався на законність накладено арешту, а також зазначав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.04.2025 було скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2021 на транспортний засіб PORSCHE CAYENNE, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 .

У судове засідання ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_6 не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

29.04.2025 від захисника представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який не заперечував проти здійснення судового розгляду без участі ОСОБА_7 та її представника, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Станом на день апеляційного розгляду до Київського апеляційного суду, Печерським районним судом міста Києва не направлено матеріали судового провадження № 757/59470/21-к на виконання вимог ст. 422 КПК України. Натомість, до суду надійшов лист голови Печерського районного суду міста Києва від 15.04.2025 757/59470/21-к/08/105/2025 про відсутність можливості направлення на запит Київського апеляційного суду матеріалів судового провадження № 757/59470/21-к за клопотанням прокурора ОСОБА_8 про арешт майна, оскільки згідно з актом № 0146 від 03.01.2025 про вилучення для знищення справ, що не підлягають зберіганню, вказані матеріали були знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання.

До вказаного листа долучено належним чином завірену копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2021 про арешт майна.

Дослідивши апеляційну скаргу та долучену до листа Печерського районного суду міста Києва копію оскаржуваної ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2021 про накладення арешту, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016,кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Як зазначено апелянтом, ОСОБА_7 не повідомлялась і не приймала участі у розгляді клопотання прокурора, копія оскаржуваної ухвали їй не надсилалася, а копію оскаржуваної ухвали її представник отримав лише 03.03.2025.

З урахуванням наведеного, за відсутності у матеріалах справи відомостей на спростування наведених апелянтом обставин, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки стороні захисту не були відомі мотиви прийнятого рішення до отримання нею повного тексту оскаржуваної ухвали - 03.03.2025, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала слідчого судді фактично оскаржена в частині накладення арешту на автомобіль PorscheCayenne, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , двигун НОМЕР_5 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, який зареєстровано за ОСОБА_7 , із передачею вказаного майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту зазначеного транспортного засобу.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно ніким не оскаржена, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Як убачається із даних оскаржуваної ухвали, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 26.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження 21.08.2020 ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та 10.11.2020 ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.

Як встановлено органом досудового розслідування, ОСОБА_11 14.08.2020 набув права власності на автомобіль PorscheCayenne,2020 року випуску,номер кузова НОМЕР_7 , двигун НОМЕР_5 . У подальшому, 30.09.2021 ОСОБА_11 перереєстрував даний автомобіль на ОСОБА_7 .

У межах вказаного кримінального провадження прокурор першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_11 , у тому числі автомобіль PorscheCayenne,2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , двигун НОМЕР_5 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, який зареєстровано за ОСОБА_7 , із передачею вказаного майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2021 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на об`єкти рухомого та нерухомого, серед яких транспортний засіб PORSCHE CAYENNE, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, який зареєстровано за ОСОБА_7 , із передачею вказаного майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів ().

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду, станом на день розгляду клопотання прокурора слідчий суддя ретельно перевірив майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як убачається із матеріалів судового провадження та не заперечується представником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, транспортний засіб PORSCHE CAYENNE, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 , з 02.11.2021 не належить на праві власності ОСОБА_7 .

Відтак, звертаючись із апеляційною скаргою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не навів обгрунтованих доводів, яким чином ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2021 у частині арешту транспортного засобу PORSCHE CAYENNE, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 , який з 02.11.2021 належить на праві власності іншій особі, порушувала права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_7 .

Крім того, як убачається зі змісту долученої прокурором копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.04.2025 у судовому провадженні № 757/12051/25, вказаною ухвалою було задоволено клопотання захисника ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_17 , та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2021 у судовому провадженні № 757/59470/21, на транспортний засіб PORSCHE CAYENNE, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 .

Наведені обставини свідчать про фактичну відсутність на даний час предмету апеляційного оскарження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , оскільки станом на день апеляційного розгляду скасовано накладений оскаржуваною ухвалою арешт в частині транспортного засобу PORSCHE CAYENNE, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 .

З урахуванням викладеного у сукупності, колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2021 у частині накладення арешту на транспортний засіб PORSCHE CAYENNE, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 .

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3