Справа № 298/571/25
Номер провадження 1-кс/298/50/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року с-ще Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в селищі Великий Березний, справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000098 від 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 року ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою якою просила скасувати постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000098 від 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2024 року старшим дізнавачем СД відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000098 від 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України з підстав того, що відсутній склад кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.356 КК України, оскільки у діях ОСОБА_6 відсутні ознаки будь-якого правопорушення. Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що прийнята безпідставною та без проведення відповідних слідчих дій.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 в повному обсязі вимоги поданої скарги підтримала, просила її задовольнити та зазначила, що дізнавачем не прийнято до уваги розбіжності в поясненнях ОСОБА_6 надані ним в різні дні. Зокрема, такий пояснював, що прибув до дитячого садка на автомобілі із іншим чоловіком, однак дізнавачем даний чоловік не встановлювався та не був допитаний з питань: з якою саме метою вони приїжали до дитячого садка. Також зазначила, що при неодноразових зверненнях до дізнавача, під час досудового розслідування, їй повідомлялось що проводяться слідчі дії, однак у березні 2025 року їй випадково, із долучених документів до іншої судової справи, стало відомо про закриття кримінального провадження ще у жовтні 2024. Вважає, що в даному кримінальному провадженні не проведено всі можливі дії для встановлення істини у такому.

Дізнавач в судове засідання не прибув, однак надав суду матеріали кримінального провадження для огляду.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та наявність підстав для скасування оскарженої постанови про закриття кримінального провадження, з огляду наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у рішенні слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СД відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.7 ч.1 ст.40-1 КПК України дізнавач уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст.284 КПК України).

Положенням п.4 ч.1 ст.91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається із оскарженої постанови, вона була прийнята у зв`язку з відсутністю в даному факті складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.356 КК України, оскільки встановлено, що у діях ОСОБА_6 відсутні ознаки будь-якого правопорушення.

В обґрунтування дізнавачем в постанові зазначено, що 01.10.2024 через секретаріат ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшла ухвала Великоберезнянського районного суду від 01.10.2024 за скаргою ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого відділення ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, після чого суд забов`язати уповноважену службову особу внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 16.09.2024, що зареєстрована в ЄО 2756 від 16.09.2024.

Також було встановлено, що біля чи неподалік камери відео спостереження відсутні.

28.10.2025 в ході допиту свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його слів: так як мій син ОСОБА_7 розлучився із своєю жінкою ОСОБА_8 , у нас із моєю жінкою стало менше можливостей і часу бачитися з нашим онуком - їх сином ОСОБА_9 , 2019 року народження. Дитина ходить у садочок «Веснянка», що по вул. І. Рогача в смт. Великий Березний.

12.09.2024 син ОСОБА_10 , який знаходиться за кордоном, передав посилку для свого сина, і я відправився до ОСОБА_11 , щоб віддати гостинці колишнім сватам. Перед цим я подзвонив ОСОБА_12 і сказав, що хочу прийти принести посилку і запитав, чи можу прийти. Вона на мене накричала, сказала, що нічого не хоче, з нами не хоче мати роботи і не треба йти до них. Але я не міг так залишити, бо ОСОБА_10 передав іграшки дитині, а ми з жінкою приготували м`ясо та молочні продукти для онука.

Так, близько 15:10 год. 12.09.2024 я сів на електричку у с. Ставне і поїхав до ОСОБА_11 . Там пішки пішов від станції в напрямку до будинку ОСОБА_13 - тобто мого колишнього свата. Я пройшов через парк що біля садочка в напрямку до вул. І. Рогача. Але проходячи повз, я побачив на подвір`ї садочка свого онука ОСОБА_14 . Я підійшов до паркану та привітався, при цьому помахав йому рукою. На це ОСОБА_15 , який був біля паркану але на території садочка, почав зі мною розмовляти, не підходячи ближче. Я розмовляв через паркан, не заходячи на територію садочка. Я сказав йому, що татко йому передав конструктор «ЛЕТО» і я йому приніс. Я навіть не намагався зайти до подвіря садочка, бо не мав такого наміру. Взагалі я йшов до будинку Пойди, а випадково побачив онука у садочку і підійшов. Хочу додати, що перед тим як підійти до садочка та знаючи, що це може викликати певне нерозуміння моїх дій Неонілою, я вирішив включити на своєму мобільному телефоні диктофон і записати зустріч із онуком, щоб було все чутно, які мої наміри і про що ми будемо говорити. Таким чином я увімкнув диктофон, поклав його до кишені та так вже підійшов до хвіртки садочка, де вже відбулася зустріч і розмова з онуком.

Ми розмовляли із ОСОБА_16 близько 5-7 хв., в цей час до садочка приїхав на автомобілі колишній сват - ОСОБА_17 із своєю жінкою. Він привітався, сказав, що приїхав за ОСОБА_18 . Але він залишився зі мною вести розмову на вулиці, де я і стояв весь час, а його жінка зайшла на територію садочка за онуком і пішла з ним до виховательки. Коли сваха вийшла із онуком, то вони сіли до авто, а я передав сватові пакет з гостинцями, який ніс до них. Я пояснив, що там іграшки для дитини, молочні продукти домашнього виробництва та фарш м`ясний і просив якомога швидше все це покласти до холодильника, щоб не зіпсувалося.

Потім сват ще запропонував мене підвести і я сів до них у авто і вони мене підвезли до магазину в центрі, потім я вийшов і ми розійшлися. Хочу додати, що поки ми стояли біля садочка, ми нормально спокійно розмовляли, ніякого конфлікту не було, звинувачень у мій бік від нього також не було.

Беручи до уваги все вище викладене то у заяві ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 вказала, що спроба викрадення її малолітнього сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мала місце 12.09.2024 у садочку «Веснянка», що розташований по вул. І.Рогача, 28, який відвідує дитина. Як вказала заявниця, 12.09.2024 директор та вихователь вказаного закладу повідомили їй, що того дня близько 16:20 год. до її сина підійшов невідомий чоловік, намагався вийти з ним на контакт.

Згодом з`ясувалося, що тим невідомим чоловіком був дідусь дитини - ОСОБА_6 , 1955 року народження, який прийшов навідати онука, але дії якого заявниця розцінює як самовільна спроба забрати дитину із садочка та підмовляння дитини на втечу з ним.

Опитаною була директор ЗДО № 2 «Веснянка» ОСОБА_20 , яка вказала, що 12.09.2024 про вказану подію їй повідомила вихователь ОСОБА_21 , а саме, що близько 16:20 год. до огорожі закладу підійшов дідусь ОСОБА_22 та розмовляв з ним, не заходячи на територію. Після чого вихователь попросила ОСОБА_23 не контактувати з дитиною, бо не знала його.

Будучи допитаним ОСОБА_6 , 1955 р.н., вказав, що після розлучення його сина із ОСОБА_8 , у нього із його жінкою стало менше можливостей і часу бачитися з їх онуком ОСОБА_9 , 2019 року народження, який відвідує садочок «Веснянка», що по вул. І. Рогача в смт. Великий Березний.

Так, 12.09.2024 батько дитини, який знаходиться за кордоном, передав посилку для свого сина, і ОСОБА_24 (дідусь малого) відправився до ОСОБА_11 , щоб віддати гостинці колишнім сватам. Перед цим ОСОБА_6 подзвонив ОСОБА_8 і сказав, що хоче прийти принести посилку і запитав дозволу. Остання заперечила, сказала, що нічого не хоче, і не треба йти до них.

Та ОСОБА_6 все ж поїхав до онука додому та близько 15:10 год. приїхав до ОСОБА_11 та із станції пішки пішов в напрямку до будинку ОСОБА_13 - тобто колишнього свата. Йдучи через парк що біля садочка в напрямку до вул. І. Рогача, він побачив на подвір`ї садочка свого онука ОСОБА_14 . Підійшов до паркану та привітався, на це ОСОБА_15 , який був біля паркану, почав із ним розмовляти, не підходячи ближче. ОСОБА_6 розмовляв через паркан, не заходячи на територію садочка та сказав йому, що батько йому передав іграшки. При цьому ОСОБА_6 вказує на те, що навіть не намагався зайти до подвір`я садочка, бо не мав такого наміру. Розмовляючи із ОСОБА_16 , близько через 5-7 хв. до садочка приїхав на автомобілі колишній сват - ОСОБА_17 із своєю жінкою. Він привітався, сказав, що приїхав за дитиною. ОСОБА_25 залишився із ОСОБА_26 вести розмову на вулиці, а його жінка зайшла на територію садочка за онуком і пішла з ним до виховательки. Коли жінка вийшла із дитиною, вони сіли до авто, а ОСОБА_6 передав ОСОБА_27 пакет з гостинцями, який ніс до них, при цьому пояснив, що там іграшки для дитини, молочні продукти домашнього виробництва та продукти. ОСОБА_25 ще підвіз ОСОБА_6 на автомобілі до магазину в центрі, де той вийшов. Згодом ОСОБА_6 дізнався, що Неоніла подала заяву у поліцію про намір ним викрасти онука.

Будучи опитаною вихователька дитини - ОСОБА_21 , 1982 року народження вказала, що 12.09.2024, близько 16:20 год., коли група у якій виховується ОСОБА_28 , знаходилася на прогулянці на подвір`ї садочку, до паркану підійшов невідомий чоловік та розмовляв з дитиною, не заходячи на територію. Коли вона покликала малого, той сказав, що до нього дідусь прийшов. Щодо викрадення дитини, то вихователь вказує, що вона не бачила у діях ОСОБА_6 намірів, спрямованих на викрадення, або навіть викликати дитину на вулицю за межі садочку.

В досліджених матеріалах кримінального провадження №0000098 від 02 жовтня 2024 року наявні два протоколи допиту свідків від 28.10.2024, а саме свідка ОСОБА_29 та ОСОБА_6 ..

Крім того, до матеріалів кримінального провадження підшито копію довідки №1746 про результати розгляду матеріалів за заявою ОСОБА_3 , розпочатих 16.09.2024 та закінчених 15.10.2024.

Тобто, незважаючи на внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 16.09.2024, що зареєстрована в ЄО 2756 від 16.09.2024, подальша перевірка заяви ОСОБА_3 проводилась працівниками поліції в порядку ЗУ «Про звернення громадян».

В основу оскарженої постанови покладено посилання на п.2 ч.1 ст.284 КПК України, але в рамках кримінального провадження допитано дві особи в якості свідків, і не проведено будь яких інших дій в тому числі не допитано саму заявницю.

В постанові про закриття кримінального провадження дізнавач посилається на допити інших осіб та з`ясування обставин, які отриманні працівниками поліції при розгляді заяви ОСОБА_3 , однак в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які відомості які б вказували на те, яким чином дана довідка долучена до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що дізнавачем не вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження.

З урахуванням вказаного можна зробити висновок, що дізнавачем в оскарженій постанові не надана належна повна оцінка зібраним доказам та не доведено, що органами досудового розслідування вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставини кримінального провадження та для досягнення цілей кримінального провадження.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у цьому кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Таким чином, слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ст.40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги та скасування постанови старшого дізнавача СД відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000098 від 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000098 від 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задовольнити.

Постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 31.10.2024 року про закриття кримінального провадження №0000098 від 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України скасувати.

Повний текст ухвали оголошено о 14 годині 00 хвилин 16 травня 2025 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1