ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/363/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/757/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року відносно ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Коротич Харківського району Харківської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий

раніше засуджений за вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 жовтня 2021 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покаранні у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 гривень,

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено обчислювати з дати проголошення вироку 10 грудня 2024 року.

В строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено зарахувати строк попереднього ув`язнення з 08 листопада 2022 року по 10 грудня 2024 року включно.

Як установив суд, ІНФОРМАЦІЯ_4 у вечірній час доби (більш точний час не встановлено), ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні житлового будинку за місцем постійного проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час проживав з дозволу останнього та спільно з ОСОБА_11 вживав алкогольні напої. Під час спільного вжиття алкогольних напоїв, між ними виникла побутова сварка. Під час сварки у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_11 виник злочинний умисел направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень. В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_7 діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, наніс останньому кулаком правої руки удар в область голови, внаслідок якого потерпілий не втримався на ногах, впав на диван та на деякий час втратив свідомість. Після чого, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 кулаками рук наніс, ще декілька ударів в область голови ОСОБА_11 , від яких останній втратив свідомість та через невизначений проміжок часу помер (точний час смерті ОСОБА_11 під час досудового розслідування встановити не надалось можливим). У результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця в лобній ділянці зліва на фоні якого наявне садно, синця в проекції тіла лівої виличної кістки з розповсюдженням на ліву скроневу ділянку з вогнищевим крововиливом в м`які покриви голови на лівий скроневий м`яз, закритого лінійного перелому лівої скроневої кістки, з частковим його поширенням на потиличну кістку, вогнищевих крововиливів: в лівій середній черепно-мозковій ямці над твердою мозковою оболонкою, в правій черепно-мозковій ямці над твердою мозковою оболонкою, під твердою мозковою оболонкою в правій скроневій ділянці, під твердою мозковою оболонкою в лівій скроневій ділянці в проекції пірамідки, під м`якими оболонками в правій лобній частині, навколо стовбура мозку практично циркулярно з частковим розповсюдженням на мозочок під м`якими мозковими оболонками, на лівій частці мозочка по нижній поверхні під м`якими оболонками, ділянки вогнищевого забою тканин головного мозку в правій скроневій частці, у зовнішньої бічної стінки правого бічного шлуночка, з частковим ураженням її та проривом у бічні шлуночки з розвитком кровотечі, лінійний закритий перелом носових кісток з вогнищевим крововиливом у оточуючі м`які тканини та утворенням синця в правій навколо очній ділянці та розвитком носової кровотечі. Причиною смерті ОСОБА_11 стала закрита черепно - мозкова травма, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, що і призвело до настання смерті. Черепно - мозкова травма, котра ускладнилась розвитком загрозливого для життя стану - набряк та набухання головного мозку, яка перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Прокурор до початку судового розгляду від своєї апеляційної скарги відмовився.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

08.11.2022 року о 08-20 год. ОСОБА_7 фактично було затримано працівниками поліції, які прибули на місце проживання потерпілого у справі за його викликом на лінію 102, наказавши ОСОБА_7 перебувати поруч та останній був вимушений перебувати поруч з працівниками та брати участь у проведенні огляду місця події з 08-33 год. до 08-44 год. після чого о 09-00 год.08.11.2022 року останнього разом зі свідком у справі ОСОБА_12 (що підтвердила свідок під час проведення допиту у судовому засіданні) було доставлено до СВ відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНГІ в Харківській області для проведення слідчих дій, під час яких до останнього було застосовано електричний струм та катування, про що останній повідомив захиснику під час конфіденційного побачення. Неправомірні дії відбулись в наслідок того, що ОСОБА_7 не визнавав своєї причетності до скоєного злочину.

Повідомлення про затримання підзахисного ОСОБА_7 слідчим направлено невчасно до органу, у повноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги в порушення норм КПК України, що призвело до порушення права на захист особи, затриманої в порядку ст.208 КІІК України.

Ст. слідчий ОСОБА_23 08.1 І. 2022 року о І 7:22:59 год. вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості з фабулою того, що ІНФОРМАЦІЯ_5 близько о 18-30 год. гр-н ОСОБА_14 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 наніс тяжкі тілесні ушкодження гр. ОСОБА_15 , що спричинило смерть останнього, чим скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч,2 ст. 121 КК У країни.

Вказані відомості були передчасними виходячи з того, що висновок експерта СМЕ № 09-1276/2022 від 09.1 1.2022 року, що ставить під сумнів хід всього досудового розслідування та вказує на бездіяльність процесуального керівника кримінального провадження.

09.11.2022 року під час допиту слідчою ОСОБА_16 в якості підозрюваного ОСОБА_7 надав покази під час яких повідомив про застосування до нього недозволених заходів впливу та заперечу вав причетність до інкримінованого.

Надалі прокурор під час судового розгляду буде заперечувати про те, що останній повідомляв про застосування до нього недозволених заходів впливу, що вказує на необізнаність процесуального керівника з матеріалами кримінального провадження.

Надалі ухвалою слідчого судді було постановлено доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань в Полтавській області внести до СРДР повідомлені в судовому засіданні підозрюваним ОСОБА_7 відомості про факт спричинення йому тілесних ушкоджень працівниками ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області та катування та розпочати досудове розслідування.

Також суд вказав на необхідність встановлення часу та обставин затримання ОСОБА_7 .

Досудове розслідування кримінального провадження проводилось в період часу з 08.11.2022 року по 20.01.2023 року;

-скаргу подано 09.11.2022року;

-час проведення службового розслідування до 30 днів:

-до розслідування не залучено захисника, яка звернулась зі скаргою

-під час о знайомлення з матеріалами досудового розслідування вказаний висновок ,як і сама скарга були відсутніми в матеріалах кримінального провадження га не відкриті стороні захисту;

-його висновки не направлені захиснику як скаржнику в законному порядку для ознайомлення-в порушення прав особи, яка звертається зі скаргою.

Захисник під час судового засідання заперечувала про долучення висновків розслідування, вказувала що він є не допустимим доказом, оскільки за скаргою захисника було ініційовано проведення службового розслідування, з його результатами захисника ОСОБА_8 не ознайомлено, відкриття стороні захисту доказу поданому на розгляд суду в порядку ст.290 КПК України не було, проте суд послався на вказані відомості у оскаржуваному рішенні.

Суд без вирішення питання чи може бути приєднано вказаний доказ до матеріалів справи-відразу перейшов до його дослідження.

Також захисник вважає, що висновки органу досудового розслідування, який «провів» без встановлення обставин справи розслідування, не можуть бути допустимим та належним доказом у справі. А посилання на цей доказ, призводить до не вмотивованості судового рішення в цій частині.

Вважає також, що обмеження у в часі на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України порушило права підзахисного.

Прокурор та слідча чинили також перешкоди для сторони захисту в отриманні доказів, не проводили ефективного досудового розслідування.

Наголошує на тому, що суд задовольнив всі клопотання сторони обвинувачення, при цьому клопотання сторони захисту або проігнорував або відмовив у задоволенні.

Свідок ОСОБА_12 була допитана у судовому засіданні 30.03.2023 року під час якого вона надала покази : вона була нареченою потерпілого, зустрічалася з ним. Розповіла про те, що в той день принесла йому борщ та макарони, взяла бутилку самогону з собою. Сиділи випивали зі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 лежав. ОСОБА_17 не сподобалось, почав виказувати та ображати ОСОБА_7 в результаті якого перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння потерпілий кинув банку з медом у бік ОСОБА_19 та рюмку, потім прохав пробачення. ОСОБА_19 розбив голову, текла кров. Вона пішла о 18-30 год та не знає що було далі. З ранку наступного дня прокинулась від того, що поліція вибивала забор. Вона з поліцією приїхали до потерпілого додому, вона плакала та ОСОБА_19 казав, що він впав та захлинувся рвотними масами. Спочатку вона боялася зайти до будинку, де був потерпілий, зайшовши побачила, що ОСОБА_17 лежав на животі обличчям до низу біля пічки, потім за вимогою поліції ОСОБА_7 перевернув його на спину, обличчям догори. Також пояснила, що у відповідь ОСОБА_19 піднявся та вдарив його один раз у ліву щелепу, в результаті чого він впав та вдарився о залізне ліжко. Після примирення вона ще телефонувала, ОСОБА_17 заспокоївся та сварки не було. ОСОБА_19 за характером спокійний та врівноважений, не конфліктний. Вказала також ,що були доставлені в поліцію разом з ОСОБА_19 о 08-30 год, які були отримані від неї під час проведення досудового слідства та були сталими. Однак, її свідчення не узгоджуються з текстом постановленого вироку суду та висновків суду.

Однак, прокурором було заявлено повторне клопотання про виклик для допиту ОСОБА_12 - належним чином не аргументоване жодною вагомою підставою. Суд задовольнив. 18.07.2024 року під час допиту вона змінила свідчення додаючи та вказавши, що ОСОБА_7 вийшов з нею разом, вона йшла перша та сзаду почула гуркіт походження якого вона визначити не змогла, після чого з будинку за нею вийшов ОСОБА_7 , куди попрямував не знає.

Судом вказане помилково враховано на доведеність обвинувачення.

Не погоджується захисник із посиланням суду на алкогольне сп`яніння обвинуваченого.

Також наголошує на тому, що 20 листопада 2024 року за погодженням з виконувачем обов`язків керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_20 прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_21 змінила обсяг обвинувачення висунутого ОСОБА_7 зменшивши його частину, на підставі набрання чинності ЗУ № 3886-ІХ, яким внесено зміни до КУпАП в частині визначення суми кримінальної відповідальності за крадіжку майна та виключив частину обвинувачення останнього за епізодом таємного викрадення мобільного телефон

У судовому засіданні судом на підставі ч.3 ст.479 КПК було запитано згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Обвинувачений ОСОБА_7 не надав своєї згоди на закриття кримінального провадження на підставі ЗУ № 3886-ІХ .яким внесено зміни до КУпАП в частині визначення суми кримінальної відповідальності за крадіжку майна. Заперечуючи пояснив, що бажає з реабілітуючих підстав доводити свою невинуватість перед судом.

Прокурор будучі обізнаною, щодо позиції обвинуваченого у справі, щодо закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, заявила клопотання про надання часу на зміну обсягу обвинувачення, надавши наступного разу до матеріалів справи змінений обвинувальний акт, що прямо порушує норму ч.1 ст.338 КПК України, в якій чітко вказано, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами свідка ОСОБА_12 .

Покази вказаного свідка є логічними, послідовними та несуперечливими.

Свідок ОСОБА_12 допитувалась судом двічі 30.03.2023 та 18 липня 2024 року.

За результатами двох допитів, свідок ОСОБА_12 пояснила, що приятелювала із ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , вона, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої.

Між обвинуваченим і потерпілим виникла сварка з приводу незадовільного виконання роботи ОСОБА_7 і ОСОБА_11 кинув у бік обвинуваченого банку з медом, потім чашку.

ОСОБА_7 розлютився, підійшов до ОСОБА_11 та наніс удар в обличчя, від чого той упав, вдарився головою об дерев`яну частину дивана та на хвилину втратив свідомість. Коли ОСОБА_11 отямився, свідок пішла додому. При виході з будинку почула, гуркіт походження якого вона визначити не змогла, після чого з будинку вийшов ОСОБА_7 , куди він попрямував не знає. Приблизно о 23:00 їй зателефонував ОСОБА_11 і повідомив, що ОСОБА_7 повернувся, вони примирились і усе гаразд. Наступного ранку до неї приїхали співробітники поліції, з ним був ОСОБА_7 , який повідомив їй, що ОСОБА_11 впав, вдарився головою через що помер

Таким чином свідок ОСОБА_12 повідомила, що в той день вони втрьох, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 розпивали спиртні напої, інших осіб у будинку не було.

Обвинувачений наніс потерпілому удар в обличчя, потім свідок вийшла надвір, ОСОБА_7 разом з потерпілим були в будинку, почула гуркіт, після чого ОСОБА_7 вийшов на двір.

Обставини завдання одного удару в обличчя ОСОБА_7 не заперечує.

В подальшому сам ОСОБА_7 знайшов потерпілого мертвим, зателефонував в поліцію, свідкові повідомив, що ОСОБА_11 впав, вдарився головою та помер.

Судом першої інстанції також було досліджено висновок судово-медичної експертизи № 10-12/4019-ДМ/22 (початок 08.11.2022 закінчено 23.12.2022) у ОСОБА_11 встановлені наступні тілесні ушкодження:

закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця в лобній ділянці зліва на фоні якого наявне садно, синця в проекції тіла лівої виличної кістки з розповсюдженням на ліву скроневу ділянку, з вогнищевим крововиливом в м`які покриви голови та лівий скроневий м`яз, закритого лінійного перелому лівої скроневої кістки, з частковим його поширенням на потиличну кістку, вогнищевих крововиливів в лівій середній черепно-мозковій ямці над твердою мозковою оболонкою, в правій черепно-мозковій ямці над твердою мозковою оболонкою, під твердою мозковою оболонкою в правій скроневій ділянці, під твердою мозковою оболонкою в лівій скроневій ділянці в проекції пірамідки, під м`якими оболонками правій лобній частці, навколо стовбура мозку практично циркуляри частці мозочка по нижній поверхні під м`якими оболонками, ділянки вогнищевого забою тканини головного мозку в правій скроневій частці, у зовнішньої бічної стінки правого бічного шлуночка, з частковим ушкодженням її та проривом у бічні шлуночки з розвитком кровотечі, де міститься велика кількість рідкої темної крові та згортки, в правому 60г, лівому 10r, лінійного закритого перелому носових кісток з вогнищевим крововиливом у оточуючі м`які тканини та утворенням синця в правій навколоочній ділянці, та розвитком носової кровотечі. Дана травма, утворилася за механізмом удару, удару-струсу, тертя або ковзання, від неоднократної дії тупого предмету(ів), і могла виникнути в проміжок часу не менш ніж за 3-12 годин до моменту настання смерті. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні тупого предмета (ів) в місці ушкоджень не відобразилися, тому судити про конкретний предмет травми в представляється можливим. Причиною смерті гр. ОСОБА_11 , стала вище описана закрита черепно-мозкова травма, яка ускладнилася набряком та набуханням головного мозку, що і призвело до настання смерті. Таким чином, закрита черепно-мозкова травма, котра ускладнилась розвитком загрозливого для життя стану набряк та набухання головного мозку, яка перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, керуючись п.п. 4.8 та 4.6 та п.п. 2.1.1.а), 212, 213 б, в, г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Встановлено - асиметричний повний, поперечний, лінійний перелом в нижній третині лівого верхнього рогу щитоподібного хряща, з зоною стиснення по внутрішній поверхні та зоною розтягнення на зовнішній поверхні. Враховуючи локалізацію та морфологічний характер вказаного перелому вважаю, що він, з більшою ймовірністю, утворився від дії тупого предмету (тів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яка була направлена в ліву бічну поверхню шиї в суміжній зоні локалізації лівого рогу, з вогнищевим крововиливом у оточуючі м`які тканини, та утворився не менш ніж за 3-4 години до моменту настання смерті. В прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю не перебуває, та згідно п. 4 правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень носить ознаки ЛЕГКОГО тілесного ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я (згідно п. 1.5.2., п. 2.3.2.б., п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01. 1995г.) Окрім цього на тильній поверхні правої кисті між 1-м та 2-м пальцями наявний синець, на грудній клітці зліва по середньо-ключичній лінії від 4-го по 6-те ребра синець, котрі утворилися незадовго до моменту настання смерті, за механізмом удару чи тиску від дії тупого предмету(ів) індивідуальні та конструктивні особливості яких в ушкодження не відобразилися. В прямому в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю не перебувають. Керуючись п.п. 4.6 та 4.8 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року вище встановлені ушкодження, а саме синці, як разом так і окремо, викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 4.8 та п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил» мають ознаки легких тілесних ушкоджень. В крові трупа ОСОБА_11 , виявлений етиловий спирт у кількості у крові: - 0,7‰, у згортках крові 1,45‰, що свідчить про легке сп`яніння.

В суді першої інстанції експерт ОСОБА_22 підтвердив, що причиною смерті ОСОБА_11 стала закрита черепно - мозкова травма, яка ускладнилася набряками і набуханням головного мозку, при цьому усі тілесні ушкодження були переважно з лівої сторони, в тому числі перелом та крововиливи в області лівого виска. Механізмом заподіяння шкоди є удар і для спричинення наявних у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень необхідно було завдати декілька ударів і виходячи з експертизи їх було приблизно три, більше точно вказати не можливо, оскільки усі удари спричинені у короткий проміжок часу та нашаровувались один на одного. Описані тілесні ушкодження не могли бути спричинені при падінні з висоти власного росту. Вказав, що від одного удару такі тілесні ушкодження утворитись не могли.

З огляду на висновки експерта, які він підтвердив у судовому засіданні, удари потерпілому були спричинені в короткий період часу і їх приблизно було 3, при цьому удари нашаровувались один на одного.

Вказані обставини, повністю спростовують версію обвинуваченого, щодо його непричетності до вчинення злочину, оскільки експертом встановлено завдання мінімум трьох ударів, а не одного, як про це стверджує обвинувачений.

Крім того, будь яких сторонніх осіб у будинку не було.

Доводи сторони захисту про те, що свідок надавала різні покази, змінювала їх не сприймаються колегією суддів, оскільки вказаний свідок двічі детально допитувалась судом і всі суперечності під час допиту були усунені.

Внаслідок першого і другого допиту, свідок розповіла всі обставини справи, хронологію подій і її покази повністю узгоджуються між собою та узгоджуються з іншими доказами у справі.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений заявив клопотання про необхідність втретє допитати свідка ОСОБА_12 .

Колегія суддів вказує, що відповідно до положень ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Жодних порушень в частині допиту вказаного свідка, колегія суддів не вбачає, допит проводився двічі, сторони кримінального провадження задавали питання свідкові, жодних обмежень не було.

За таких обставин, колегія суддів відмовила у задоволенні усного клопотання обвинуваченого.

Пояснення ОСОБА_7 про те, що він завдав лише один удар потерпілому, колегія суддів сприймає критично, оскільки доказами у справі встановлено завдання приблизно трьох ударів.

Встановлені у потерпілого тілесні ушкодження не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту та не могли утворитись від одного удару.

Фактичні дані, на підставі яких суд встановив обставини цього кримінального провадження містяться також в інших досліджених доказах, які також є належними та допустимими.

Зокрема судом були досліджені протокол огляду місця події, протокол слідчого експерименту.

Таким чином, версія обвинуваченого про непричетність до завдання умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, повністю спростована судом першої інстанції.

ОСОБА_7 виконав всі дії, які охоплювались його умислом і в результаті таких дій потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження і через невизначений проміжок часу помер.

Крім того, ОСОБА_7 наносив потерпілому удари виключно в область голови, що додатково свідчить про його умисел.

Порушення права обвинуваченого на захист також не вбачається, обвинувачений був забезпечений кваліфікованим захисником, позиція захисту була активною, весь час, як під час досудового розслідування, так і судового розгляду ОСОБА_7 був представлений захисником.

Що стосується посилання сторони захисту на здійснення на обвинуваченого фізичного впливу з боку працівників поліції, тобто застосування недозволених методів ведення слідства, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи зі змісту статті 3 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції слід провести ефективне офіційне розслідування.

Під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 10 листопада 2022 року було доручено ТУ ДБР в Полтавській області внести відомості до ЄРДР повідомлені ОСОБА_7 у судовому засіданні про факт спричинення йому тілесних ушкоджень працівниками поліції та катування.

В подальшому, за результатами проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001144 слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Вказана постанова надійшла до суду першої інстанції вже після початку судового розгляду по суті, положення ст. 290 КПК України не порушені.

За вказаних обставин, колегія суддів констатує той факт, що перевірка повідомлення ОСОБА_7 була проведена і обставини про які повідомив обвинувачений - не підтвердились.

В своїй апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_8 вказує, що розслідування було неповним.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, обвинувачений заявив клопотання про скасування апеляційним судом вказаної постанови.

Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання, оскільки предметом апеляційного розгляду є вирок, а оскарження постанови про закриття кримінального провадження чітко передбачено нормами КПК України та має відбуватись в іншій процедурі.

Сторона захисту була обізнана про наявність вказаної постанови, про що свідчить звукозапис та журнал судового засідання від 29.08.2023 року та не була позбавлена можливості оскаржити постанову в окремому порядку, проте своїм правом не скористалась.

Окрім вказаного, захисник наголошувала на незаконному затриманні ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в Томі 2 на арк. 16 міститься висновок службового розслідування від 13.12.2022 року за фактами, викладеними у зверненні адвоката ОСОБА_8 щодо можливих неправомірних дій з боку поліції в частині затримання ОСОБА_7 .

З вказаного висновку вбачається, що первинно ОСОБА_7 було запрошено до райвідділу для надання пояснень де в подальшому в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 було затримано.

За результатами проведеного службового розслідування комісія ухвалила рішення про те, що відомості викладені у зверненні адвоката ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження.

Про результати службового розслідування повідомлено захисника.

Рішення дисциплінарної комісій захисником не оскаржувалось.

З урахуванням наведеного, доводи про незаконне затримання ОСОБА_7 відкидаються колегією суддів, як необгрунтовані.

До суду першої інстанції вказані відомості також надійшли після передачі обвинувального акту на розгляд по суті, а тому порушення положень ст. 290 КПК України немає.

Поряд з вказаним, захисник ОСОБА_8 вважає, що суд поставив сторони у нерівні умови, клопотання сторони захисту були проігноровані, натомість клопотання сторони обвинувачення були задоволені в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисником заявлялись клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату.

Крім того, в судовому засіданні захисник клопотала про надання час у на ознайомлення з матеріалами справи, просила відкласти судовий розгляд на іншу дату з метою узгодити з обвинуваченим позицію щодо угоди про визнання винуватості.

Всі вказані обставини свідчать про створення судом першої інстанції рівних умов для сторін.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 інкримінувались дії, пов`язані з вчиненням крадіжки, кваліфікація - ч.4 ст. 185 КК України.

21 листопада 2024 року прокурор надав в суд першої інстанції змінений обвинувальний акт, згідно якого стороною обвинувачення було зменшено обсяг обвинувачення в частині виключення з обвинувального акту обставин вчинення крадіжки.

В судовому засіданні судом було прийнято рішення про надання часу стороні захисту для підготовки захисту проти нового обвинувачення.

В своїй апеляційній скарзі захисник вказує, що такі дії суду не є законними, оскільки її підзахисний мав бажання закриття провадження за реабілітуючими обставинами, тобто мав намір отримати виправдувальний вирок.

Відповідно до ст. 338 КПК України:

1. З метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Не допускається зміна обвинувачення прокурором з кримінального проступку на злочин будь-якої тяжкості під час судового розгляду.

2. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, законодавець передбачив право прокурора на зміну обвинувачення в суді.

Суд в такому випадку, зберігаючи об`єктивність та безсторонність має прийняти змінене обвинувачення та в подальшому проводити судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення.

При цьому, прийняття в цій частині будь яких додаткових рішень закон не вимагає.

Колегія суддів зазначає, що відмова прокурора від підтримання обвинувачення, зокрема і в даній справі за ч.4 ст. 185 КК Україні є виключно реабілітуючою обставиною і жодних негативних наслідків для обвинуваченого не настає.

Підсумовуючи викладене, доводи захисника не гуртуються на законі, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції.

Отже, дослідивши всі зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

З огляду на вказане, колегія суддів відкидає доводи сторони захисту щодо оспорювання фактичних обставин справи.

При цьому судом першої інстанції сторонам були створені належні та рівні умови для реалізації своїх прав.

Колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційній скарзі мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченого, а також щодо незгоди з наданою судом оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення .

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді