УХВАЛА

21 липня 2025 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Рівне клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000546 від 03.07.2024 року про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.06.2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 звернувся до слідчої судді із вищевказаним клопотанням в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.06.2025 року у справі №569/13775/24 на майно, що було вилучене 17.06.2025 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «IPhone 15 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв?язку з номером НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання представник вказав, що 17 червня 2025 року за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_5 від 11.06.2025 року по справі N?569/13775/24 (провадження 1-кс/569/4586/25) слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області було проведено обшук. У ході вказаного обшуку ОСОБА_3 добровільно видав наступні речі: банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» N? НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «IPhone 15 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв?язку з номером НОМЕР_2 . Всі вищевказані документи були вилучені органом досудового розслідування, що підтверджується копією Протоколу обшуку від 17.06.2025 року.

Як на підставу арешту майна слідчий суддя вказує мету збереження речових доказів, проведення судових експертиз так, як незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що було об`єктом кримінально-протиправних дій.

Представник ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 звертає увагу, що Мобільний телефон марки IPhone 15 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв?язку з номером НОМЕР_2 був вилучений у ОСОБА_3 ще 17 червня 2025 року, тобто понад два тижні, доступ (пароль захисту) до нього був наданий ОСОБА_3 добровільно ще під час вилучення, тому вважаємо, що такий проміжок часу є цілком достатнім для виявлення інформації, яка необхідна для здійснення досудового розслідування кримінального провадження та проведення інших слідчих дій. Вилучене майно належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, воно не є таким що здобуте злочинним шляхом та не використовувалось ним у будь-яких протиправних діях. Власник майна внаслідок такого арешту перебуває у стані правової невизначеності щодо терміну такого утримання його майна.

Окремо слід зазначити, що визнання у межах кримінального провадження вилученого майна постановою слідчого речовими доказами - не є безумовною підставою для накладення на нього арешту, оскільки у вказаній Постанові жодним чином не обгрунтовано те, чому власне перелічене майно є предметом або знаряддям кримінального правопорушення та під які саме критерії визначенні у кримінально-процесуальному законодавстві воно підпадає. Таким чином, жодних із ознак, які б характеризували вилучене 17.06.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме мобільний телефон марки IPhone 15 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв?язку з номером НОМЕР_2 як речовий доказ, відповідно до ст.98 КПК України немає, а тому ніякого відношення до предмету досудового слідства по даному кримінальному провадженні відсутнє, та відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, підлягає поверненню його власнику, так як у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не являється підозрюваним, обвинуваченим чи іншою особою, процесуальний статус якої передбачає наявність законних підстав для обмеження її майнових прав.

На даний час вказане арештоване майно органом досудового розслідування оглянуто, таким чином, арешт майна втратив своє процесуальне призначення як засіб забезпечення доказів, а накладений арешт майна позбавляє ОСОБА_3 як його законного власника можливості розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки майно необхідне для проведення ряду слідчих дій.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Встановлено, що 17 червня 2025 року за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_5 від 11.06.2025 року по справі N?569/13775/24 (провадження 1-кс/569/4586/25) слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області було проведено обшук. У ході вказаного обшуку ОСОБА_3 добровільно видав наступні речі: банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» N? НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «IPhone 15 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв?язку з номером НОМЕР_2 . Всі вищевказані документи були вилучені органом досудового розслідування, що підтверджується копією Протоколу обшуку від 17.06.2025 року.

Відповідно, до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається із п.7 ч.2 ст.131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя дійшла висновку, що доводи заявника про те, що арешт майна втратив своє процесуальне призначення як засіб забезпечення доказів - є необґрунтованим, оскільки вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, в якому на даний час тривають слідчі дії.

За наведених обставин, слідча суддя вважає що клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 372 КПК України, слідча суддя -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання захисника представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.06.2025 року на майно, що було вилучене 17.06.2025 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «IPhone 15 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв?язку з номером НОМЕР_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1