справа № 619/1669/24
провадження № 1-кп/619/119/25
ВИРОК

іменем України

28 квітня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000059 від 16.12.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, громадянки України, освіта вища, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4
захисникаОСОБА_5 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Після незаконного вторгнення на територію України та окупації частини території України, тобто після 24.02.2022 в кінці березня 2022 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, представниками збройних сил та інших державних органів російської федерації створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації, зокрема на території Харківського району Харківської області створено тимчасову цивільну адміністрацію Харківського району Харківської області.

Так, після незаконного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації, тобто після 24.02.2022, в кінці березня 2022 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, у громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник прямий умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

У подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи на території смт. Козача Лопань, Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області, наприкінці березня 2022 року більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, діючи умисно та добровільно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій прямий умисел, добровільно надала згоду представникам окупаційної адміністрації РФ на призначення її на посаду начальника відділу документаційного забезпечення військової (тимчасової) цивільної адміністрації Харківського району Харківської області, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території смт Козача Лопань Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області.

Так, в період часу з березня 2022 по вересень 2022 більш точну дату та час встановити під час досудового розслідування не надалось можливим, ОСОБА_3 добровільно зайняла посаду - начальника відділу документаційного забезпечення тимчасової цивільної адміністрації Харківського району Харківської області у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора - *в тимчасовій цивільній адміністрації Харківського району Харківської області, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функції, а саме організовувала ведення діловодства в тимчасової цивільної адміністрації Харківського району Харківської області тим самим підтримуючи функціонування незаконно створеного органу влади на тимчасово окупованій території смт Козача Лопань Харківського району Харківської області.

Однак, 10.09.2022 протиправна діяльність ОСОБА_3 , пов`язана із реалізацією вищевказаного кримінального протиправного умислу була викрита та припинена у зв`язку з деокупацією населеного пункту смт Козача Лопань Харківського району Харківської області.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які виразилися в колабораційній діяльності, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, суд кваліфікує за ч. 5 ст. 1111 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ухвали від 02 липня 2024 року відносно обвинуваченої здійснюється спеціальне судове провадження.

Будь-яких відомостей щодо позиції обвинуваченої щодо пред`явленого їй обвинувачення суду не надано.

Захисник повідомила, що їй невідома позиція обвинуваченої щодо пред`явленого їй обвинувачення, зауважень щодо судового розгляду за процедурою спеціального судового провадження не має, проте заперечує проти розгляду справи без безпосередньої участі обвинуваченої в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом.

Щодо обґрунтування здійснення стороною обвинувачення всіх можливих передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 14 лютого 2024 року (справа № 619/2285/23 провадження № 1-кс/619/152/24) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000059 від 16.12.2022 стосовно підозрюваної ОСОБА_3 .

У подальшому, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року у межах цієї судової справи було постановлено про розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 за її відсутності (in absentia) шляхом здійснення спеціального судового провадження.

При ухваленні вказаного рішення суд виходив з того, що судовий розгляд за відсутності обвинуваченої відповідає стандартам міжнародного законодавства, зокрема Рекомендаціям Комітету міністрів Ради Європи №6 R (87) 18 щодо спрощення кримінального провадження, а також Резолюції Комітету Ради Європи від 19 січня 1973 року 75 (11) про критерії, які регламентують здійснення провадження за відсутності обвинуваченого.

Крім того, можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, тобто здійснення судового розгляду та ухвалення судового рішення за відсутності обвинуваченого, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, не можна розглядати як порушення положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод з боку держави у разі, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате стосовно нього судове провадження (наприклад, рішення у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року, «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року, «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року, «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «F.C.B. проти Італії» від 28 серпня 1991 року) [6].

У цьому кримінальному провадженні рішенню про спеціальне судове провадження передували неодноразові неявки обвинуваченої на судові засідання, проведення яких було призначено на 18 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року та 02 липня 2024 року і про причини своєї неявки обвинувачена суду не повідомляла.

Суд також враховує, що обвинувачена виїхала на територію рф у період активного збройного конфлікту між Україною та російською федерацією, що ускладнювало використання органом досудового розслідування механізму міжнародного співробітництва у кримінальних провадженнях між вказаними державами, особливо щодо обвинуваченої, яка співпрацювала з рф та обіймала адміністративну посаду на окупованій території.

Однак незважаючи на наявність складнощів у реалізації міжнародно-правової допомоги між Україною та рф, стороною обвинувачення належним чином здійснювалися спроби належного повідомлення обвинуваченої про пред`явлене їй обвинувачення, виклик обвинуваченої, який здійснювався як шляхом публікації оголошень на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора так і у ЗМІ загальнодержавної сфери «Урядовий Кур`єр».

У ході судового розгляду, стороною обвинувачення було використано всі надані законом можливості для дотримання прав обвинуваченого (зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя).

Стороні захисту було надано достатньо часу для належного забезпечення права на захист обвинуваченої, судовий розгляд відбувався тривалий час, протягом якого обвинувачена у встановленому порядку викликалася до суду.

Права та інтереси захищалися адвокатом ОСОБА_5 , який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги для здійснення захисту за призначенням, та яка брала участь на всіх стадіях судового розгляду.

Захисником було сформульовано та оголошено в судових дебатах позицію захисту, яка полягає у наступному.

Стороною обвинувачення не доведено вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 інкримінованого їй злочину та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного.

Будь-якої реальної шкоди внаслідок її дій заподіяно не було.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої ОСОБА_3 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку з чим остання викликалася в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України: повістки про виклик публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Дергачівського районного суду Харківської області.

Крім того, судом додатково вживалися заходи для належного повідомлення обвинуваченої шляхом направлення судових повісток на зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 .

У зв`язку з вказаним суд доходить висновку, що стороною обвинувачення було вчинено достатньо та максимально можливих заходів щодо дотримання прав обвинуваченої.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3 повинна була знати про розгляд кримінального провадження, та відмовилася від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, та захищати себе безпосередньо в такому суді, що також свідчить про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_3 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалася до суду через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явилася.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, враховуючи, що це провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти ОСОБА_3 обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення під час судового розгляду її винуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину, доведена прокурором у повному обсязі і підтверджується встановленими судом під час спеціального судового провадження в судовому засіданні фактичними відомостями, у розумінні вимог статей 84, 85, 86, 87, 94 КПК України, які містяться в:

-повідомленні в.о. заступника начальника 4 Прикордонного загону з опреативно-розшукової діяльності про вчинення кримінального правопорушення відповідно до якого, в період окупації н.п. Козача Лопань, деякі громадяни України, у тому числі ОСОБА_3 , добровільно погодились та були призначені російськими окупаційними військами на керівні посади до районної окупаційної адміністрації, де виконували вказівки та розпорядження незаконних органів влади. Крім цього встановлено, що займані посади зазначених осіб передбачали проведення заходів по документальному забезпеченню діяльності самопроголошеної влади, внесення коректив та надання пропозицій під час прийняття управлінських рішень окупаційною адміністрацією, а також прийняття участі у розподілі грошових коштів, які надходили від держави-агресора;

-витязі з ЄРДР за № 0000059 від 16.12.2022 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України, зкоротким викладенням обставин про те, що під час окупації смт Козача Лопань ОСОБА_3 добровільно зайняла посаду в окупаційній адміністрації, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій;

-документі під назвою «тарификацонный список ВГА Харьковского района Харьковской области за ИЮЛЬ 2022 г.», в якому значить ОСОБА_3 як начальник відділу з розміром посадового окладу 55000 рублів росії;

-документі під назвою «тарификацонный список ВГА Харьковского района Харьковской области за АВГУСТ 2022 г.», в якому значить ОСОБА_3 як начальник відділу з розміром посадового окладу 55000 рублів росії;

-скриншоті зображення ОСОБА_3 , зробленому з відеозапису під назвою «Глава_Выступления_в_День_освобождения_Харькова»;

-протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 20.10.2023, в якому свідок ОСОБА_6 вказала на фото ОСОБА_7 ;

-протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 01.11.2023, в якому свідок ОСОБА_8 вказала на фото ОСОБА_3 ;

-протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 01.11.2023, в якому свідок ОСОБА_9 вказав на фото ОСОБА_3 ;

-протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.11.2023, в якому свідок ОСОБА_10 вказав на фото ОСОБА_3 ;

-протоколі огляду сторінок в електронній інформаційній системі, до яких наявний вільний доступ, від 20.11.2023, в якому, в тому числі, при детальному огляді осіб, яким ОСОБА_11 «глава Военно-гражданской администрации Харьковской области» вручає відзнаки, нагороди грамоти та подяки, на деяких видно осіб, яким вони вручаються, серед яких і особа жіночої статі, що отримує «Почетную грамоту» на ім`я « ОСОБА_12 »;

-деталізованій схемі стуктури «ВГА Харьковского района Харьковской области», в якій, в тому числі, значиться ОСОБА_3 як начальниквідділу документального забезпечення «ВГА Харьковского района Харьковской области»;

- протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 21.11.2023, в якому свідок ОСОБА_13 вказала на фото ОСОБА_3 ;

-протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 22.11.2023, в якому свідок ОСОБА_14 вказала на фото ОСОБА_3 ;

-протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 22.11.2023, в якому свідок ОСОБА_15 вказав на фото ОСОБА_3 ;

-протоколі огляду сторінок в електронній інформаційній системі, до яких наявний вільний доступ, від 23.11.2023, в якому, в тому числі, при детальному огляді осіб встановлено наявність на скріншоті № 61 ОСОБА_3 ;

-протоколі огляду сторінок в електронній інформаційній системі, до яких наявний вільний доступ, від 24.11.2023, в якому, в тому числі, при детальному огляді осіб встановлено наявність на скриншотах № 61, 85 ОСОБА_3 та на відеозаписі наявні нарізки з виступами та висловлюваннями особи за зовнішніми ознаками схожої на ОСОБА_3 , яка говорить: 00 хв 52 с 01 хв 04 с «День начинался как всегда, мы выдавали гуманитарку. Людей очень много собралось. Кто-то начал кричать: «Обстрел!». Первый то ли по школе пошло, там тоже гуманитарку сгружали», 01 хв 20 с 01 хв 30 с «На против было стекло на втором этаже, и когда оно посыпалось, крики, знаете как в тумане», 02 хв 15 с 02 хв 23 с«Естественно все заметушились. Начались крики: «По нам стреляют со стороны Золочева!», 02 хв 43 с 03 хв 38 с «Да, все видели. Это все видели. И наклон непосредственно. По самим непосредственно прилетам, которые в асфальте остались, под ногами у девочки, которые розорвали ее на две части. Возле админ, здания непосредственно два человека. Деовчки их аптеки, которые помогали. 9-111 аптека, ОСОБА_16 и Света. Они помогали людям таблетками, теми, что остались, непосредственно от аптеки. И потом уже два человека нашли за гаражом поселкового совета, одна на сете висела, осколок в спину, а вторая тоже пряталась, лежала рядом под стеной. Там пол головы не было.», 06 хв 01 с 06 хв 26 с «Время, корда он уже начал выставлять снаряды, которые «За Дергачивщину» написано, это, на столько низко, что просто караул. Ты родился и твои же здесь односельчане. Вы уже в шесть часов утра каждый день. Ребенок, просыпался без десяти шесть, просыпался и говорил, мам, пошли в погреб, потому что сейчас будет обстрел.», 06 хв 39 с 06 хв 44 с «Зачем же ты, это делаешь? И в основном, все прилеты были с ихней стороны.», 07 хв 04 с 07 хв 19 с «Напугать, обвинить Россию, что это все делала, другого варианта не было. Либо же, напугать, что бы бросали все и уезжали. Но Казачья, это же есть ОСОБА_17 »;

-показаннях свідка ОСОБА_13 , даними під час судового розгляду про те, що з ОСОБА_3 знайома, вона робила у ощадкасі, вона не родичка. Після окупації ОСОБА_18 була створена військова адміністрація, головою був ОСОБА_19 , помічник ОСОБА_20 так розуміє була в бухгалтерії. Це було в Козачо-Лопанській сільській раді. ОСОБА_21 вона бачила там, вона там спілкувалася, сиділа в бухгалтерії. Вона не бачила, щоб ОСОБА_3 хтось погрожував. Яку саме вона обіймала посаду вона не знає. В кабінеті вони сиділи 2-3 чоловіка. Там була ще ОСОБА_22 . На кабінеті вивісок неяких не було. У них у всіх були привілеї, вони всі їздили у ОСОБА_23 і ОСОБА_3 теж їздила. Під час окупації там були обмеження, без пропуску адміністрації нікуди не виїдеш, а у них були пропуска. ОСОБА_3 їздила на мопеді. Куди вона ще їздила, вона не знає. Характеризує її як тихеньку. Де вона зараз не знає. Після деокупації всі працівники військової адміністрації виїхали у Бєлгород і ОСОБА_3 у тому числі. Функцій ОСОБА_3 вона не знає. Вони приїжджали до ОСОБА_24 і у Куп`янськ, у них там були якісь курси, вони харчі відтуди привозили. Вона ж мешканець ОСОБА_25 і після деокупації залишилась там. Що їздили на курси вона знає по слухам. Ким ОСОБА_3 працювала сказати не може, а взагалі вона там сиділа, щось писала, але що не знає. Свідок отримала пропуски, писав їх ОСОБА_19 і його секретар, жінка, а ОСОБА_3 не видавала, печатки ставив «сосіська»;

-показаннях свідка ОСОБА_8 , даними під час судового розгляду про те, що зОСОБА_21 знайома, відносини ніякі, не родичка. Там, де свідок перебувала напевно була створена окупаційна влада. Голувуючим був ОСОБА_19 , потім хтось інший. ОСОБА_3 в сільській раді вона бачила, але ким вона працювала не знає. Коти потрібен був бухгалтер, сказали звертатися до ОСОБА_26 ще був випадок. На крильці стояла ОСОБА_3 і ще хтось, спитали що треба когось прийняти на роботу. Свідок була по справах, отримати хліб і стояла на крильці на перекурі і чула, як до ОСОБА_3 звернувся голова і спитав когось прийняти на роботу, а вона сказала, що принципово цю людину вона брати не буде. Вона так зрозуміла що ОСОБА_3 відповідає кадрами. Кабінет у неї був на 2 поверсі. До неї вона ні разу не зверталася, а зверталася до ОСОБА_27 з приводу працевлаштування. Чи були у неї привілеї не знає, але нам забороняли користуватися телефонами. Щодо пересування ОСОБА_3 , то й у них усіх були перепустки, а у них були пропуски різних кольорів. Виписував перепустки секретар ОСОБА_28 , підписувала у ОСОБА_29 чи у голови. Після деокупації ОСОБА_3 по слухам виїхала до Росії. Свідок була представником від вулиці і займалась отриманням гуманітарки для громадян вулиці і як представнику від вулиці їй приходилось раз в неділю з`являтись в сільській раді. Перепустка була як представника вуличкома. Тільки догадками вона може сказати чим займалась ОСОБА_3 , ну у неї був робочий стіл, комп`ютер, бумаги на столі лежали. Свідку подруга сказала, що ОСОБА_3 зараз у Бєлгородській області;

-показаннях свідка ОСОБА_9 , даними під час судового розгляду про те, що зОСОБА_3 він знайомий, вона робила в ощадкасі до війни. Відносини стали неприязні після окупації. Вона не родичка. Після окупації ОСОБА_18 була створена окупаційна адміністрація. Очолював її ОСОБА_30 , а потім ОСОБА_31 , а ОСОБА_3 знаходилась там і зі слів знає, що вона займала посаду з соціальних питань. Кабінет її був на 2 поверсі. З нею особисто він не спілкувався. У неї були привилегії, був службовий автомобіль і водій ОСОБА_32 , прізвище не знає, це був місцевий мешканець. На автомобілі поміток не було, на дзеркалі заднього виду були білі пов`язки. І всі коли було дозволено пересувалися по селищу, у всіх були білі пов`язки, була у неї рація, інколи носила броні жилет. Одного разу йому потрібно було отримати пропуск і звернувся в сільську раду, там були ОСОБА_33 і ОСОБА_3 і щоб отримати перепустку він попав до ОСОБА_34 . Особисто ОСОБА_3 гроші не вимагала, щоб виїхати з ОСОБА_18 його знайомий віддав свій автомобіль. Куди поїхала ОСОБА_3 після деокупації не знає, по слухам до Росії. Він відвідував сільську раду 1 раз за пропуском, 1 раз отримати посилку, 1 раз за препусткою для тещі і 1 раз провести тещу. ОСОБА_3 пасада йому не відома. Вона займалась евакуацією людей, так як у неї був список і вона сажала в автобус, перевіряла документи. Автобус був військової адміністрації за кермом був військовий. У них там всі добровільно займали ці посади, люди у черзі стояли на посади. Йому не пропонували посаду бо у нього інші погляди. З першого дня окупації ОСОБА_3 була в сільській раді. Окупація була 200 днів. В сільській раді він був 5 раз і ОСОБА_3 там бачив кожного разу. ЇЇ функції свідок не знає. У її власності був скутер, вона ним пересувалася часто. Вона пересувалася в не робочий час на мопеді, а в робочий час її возили на автомобілі Ланос, водій ОСОБА_35 , йому приблизно 50 років, раніше він працював Харківському загоні, в серпні загинув. Його теща жила по пров. Театральному, недалеко від ОСОБА_3 , дорога була одна, тому він бачив як її возили і хто сидить в автомобілі йому було видно. Хто займався видачею пропусків він не знає, бо коли йому потрібна була перепустка його футболили. Коли тещі потрібна була перепустка йому ОСОБА_33 виписала її, а вичитувати її посаду не було бажання ніякого;

-показаннях свідка ОСОБА_10 , даними під час судового розгляду про те, що ОСОБА_3 він знає. Відносини ніякі, вона не родичка. Під час окупації ОСОБА_18 була створена військова адміністрація сточатку головою був хтось, а потім ОСОБА_19 . Сиділи вони у сільській раді. Свідок туди часто не ходив. Жінка ходила і там перший раз побачила ОСОБА_3 , вона соціальними питаннями займалась. У військовій адміністрації їх туди не пускали, а водили в підвал. Зетки у ОСОБА_3 він не бачив. Після деокупації не знає куди ОСОБА_3 поїхала, на 68 день свідок тікав відтуди в сторону ОСОБА_36 і не добули до деокупації. Свідок знав, що їм платили по 20 000 рублів, у них була заробітна плата це всім хто працював в окупаційній владі. Яку зарплату отримувала ОСОБА_3 йому не відомо, конкретну її посаду назвати не може. Обставини вступу в окупаційну владу йому не відомі;

-показаннях свідка ОСОБА_14 , даними під час судового розгляду про те, що зОСОБА_3 знайома, відносини ніякі, не родичка. Після 24.02.2022 коли заїхали російські танки, пів ОСОБА_18 почали їх вітати, обнімати, казали, що вони їх ждали. В перші дні у неї забрали паспорт і документи і сказали, що можуть в любу хвилину розстріляти. ОСОБА_3 була весь час з ОСОБА_19 . Вона підійшла до ОСОБА_3 і спитала чи може вона зробити копії документів, але та сказала, що не хоче пригати через голову і підривати свій авторитет. Так документи вона і не зробила. У неї питали, чи хоче вона щоб видали російський паспорт, але вона відмовилась. Це пропонувала ОСОБА_3 і ОСОБА_27 також. ЇЇ сину доповіли, що її 11 числа повинні розстріляти, 10 її відвели у підвал, там підключали струм, підірвали 2 ребра, світили в очі. ОСОБА_3 ходила як цариця. Вона працювала у ОСОБА_19 в кабінеті в сільській раді. Усі там працювали і ОСОБА_37 і ОСОБА_38 . ОСОБА_3 була з ОСОБА_19 весь час. ОСОБА_3 ще дарственними займалась і ще як функція ЗАГС була, розписували. ЇЇ син погранець був. Що ще вона робила, не знає. Вони їздили по території свободо, і її син, і чоловік. Вони забирали усе у людей хто виїздив. Як створювалась окупаційна адміністрація вона не знає. Коли заїхали 13 танків на площу ОСОБА_27 і ОСОБА_38 підійшли до ОСОБА_19 , щось переговорили і вони почали відразу працювати. І ОСОБА_3 з ними, її ніхто не примушував. Вона підійшла до ОСОБА_3 і попросила зробити документи, у неї була ксерокопія в комп`ютері, але вона сказала, що не хоче втрачати авторитет. ОСОБА_3 мала робоче місце. Які кошти вони отримували вона не знає. Це все було у червні 2022 року. Коли вони почали тікати 10.09.2022 вночі на 11.09.2022 вони прихватили своїх людей ОСОБА_39 , ОСОБА_29 , ОСОБА_40 , які були за росію, вони виїхали у Белгород. ЇЇ припущення, що і ОСОБА_3 уїхала бо росія виставила в інтернеті де їм у Белгороді вручали грамоти і вона давала інтерв`ю. Посаду ОСОБА_3 вона не знає;

-показаннях свідка ОСОБА_41 , даними під час судового розгляду про те, що зОСОБА_42 знайома так як мешканці одного села, ні в яких відносинах з нею, не родичка. На той час, тобто з моменту окупації, у неї був паралізований чоловік. І потрібні були ліки, ходила в лікарню, там ліків не було. Пішла в сільську раду до ОСОБА_3 і вона з ОСОБА_38 сказали жіночці дати кой-які ліки. А потім волонтери з ОСОБА_24 давали гуманітарну допомогу, її дочка зареєструвала і вона пішла за посилкою на поверх, де була волонтерська. Потім коли чоловік помер, вона хотіла виїхати, написала заяву, але її не випустили. Заяву написала, пішла до секретаря і сказала, що хоче виїхати, її відіслали до завтра, бо не було паперу, вона взяла вдома папір і їй дали дозвіл. Потім 11.09.2022 звільнити ОСОБА_43 і вона залишилась вдома. Вона знає, що ОСОБА_3 була в сільській раді, а чим займалась не знає. Коли чоловік помер, вона ходила в сільську раду і ОСОБА_3 видавала аркуш надрукований на комп`ютері про те, що він помер. У серпні 2022 року почались розмови, що хто хоче отримати паспорт, треба піти в с/раду і написати заяву. Цим займалась ОСОБА_27 , а ОСОБА_3 яку участь приймала вона не знає. До ОСОБА_3 за довідкою коли чоловік помер вона приходила в сільську раду в кабінет. Там ще хтось сидів, вона її не знає. Саме до неї вона підійшла, бо перед цим дали довідку не правильну. Це було у серпні 2022 року. Вона не була свідком запрошення ОСОБА_3 на роботу до окупаційної влади і яку посаду вона займала не знає. ОСОБА_19 був начальник самий головний. З ким сиділа ОСОБА_3 в кабінеті не знає;

-показаннях свідка ОСОБА_6 , даними під час судового розгляду про те, що зОСОБА_42 знайома, діти ходили в один клас. Неприязних відносин не було, нейтральні стосунки. Після окупації ОСОБА_18 після 24.02.2022, на початку окупації ОСОБА_3 і ОСОБА_27 знаходились у сільській раді, вона її там бачила. Після 17.03.2022 вона бачила в сільській раді ОСОБА_3 . Це приміщення сільської ради і окупанти там створили тимчасову адміністрацію. Яку займала посаду ОСОБА_3 вона не знає. Одного разу на її робочому місці вона її бачила за комп`ютером і на столі була кіпа бумаги. В кабінеті ще була ОСОБА_27 . Чи була вивіска на кабінеті вона не знає. В розмовах ОСОБА_3 підводила до того, щоб отримати російський паспорт, казали, що буде проводитись референдум. Щоб отримати російський паспорт до кого звертатись вона не знає. Ну людей вже по вулицям почали переписувати. Це робили вуличкоми. Вона не знає яку заробітну плату вони отримували, але безкоштовно там не працювали. Працювали вони там добровільно, бо її чоловік теж там працював. Знає, що ОСОБА_3 знаходиться у Белгороді, вона виїхала туди після деокупації. Вона не володіє інформацією як вона туди пішла працювати і яку заробітну плату отримувала.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у цьому кримінальному провадженні тав своїй сукупності є достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою та доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України.

Доводи захисника про те, що не доведено вчинення злочину ОСОБА_3 , суд не приймає, оскільки судом встановлено, що обвинувачена активно співпрацювала з державою-агресором та виконувала організаційно-розпорядчі функції.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно зі ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_3 установлено, що вона раніше не судима, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, яка брала активну участь у житті селища та працювала в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостями про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа № 750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також відсутність об`єктивних даних на підтвердження щирого каяття з боку обвинуваченої.

Разом з тим, суд ураховує, що ОСОБА_3 вчинила злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, під час дії воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 1111 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті з конфіскацією всього належного їй майна на користь держави, та позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язані з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 12 (дванадцять) років, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

У зв`язку з викладеним на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази, які постановами слідчого від 21.11.2023 та 24.11.2023 долученідо матеріалів кримінального провадження, необхідно залишити в цих матеріалах протягом усього часу їх зберігання.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язані з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 10 (десять) років та конфіскацією всього належного їй майна на користь держави.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня фактичного її затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази по справі, які постановами слідчого від 21.11.2023 та 24.11.2023 долученідо матеріалів кримінального провадження, залишити в цих матеріалах протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1