Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2460/25

Номер провадження: 1-кс/511/872/25

23.07.2025 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новий Завод Червоноармійського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України

Учасники розгляду клопотання:

прокурор ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

слідчий ОСОБА_7

підозрюваний ОСОБА_5

захисник ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обґрунтування клопотання сторони обвинувачення.

У ході досудового розслідування встановлено, що сержант ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21 липня 2025 року, за проханням ОСОБА_9 в сприянні в перевезенні військовозобов`язаних осіб територією Одеської області, зокрема в бік кордону України до Придністровського регіону Республіки Молдова, для незаконного перетину цими особами ділянки кордону, всупереч порядку проходження прикордонного контролю, організував незаконне переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України та сприяв їх переправленню шляхом надання засобів та усуненням перешкод за наступних обставин.

На виконання своє ролі, з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб призивного віку поза пунктів пропуску до Придністровського регіону Республіки Молдова, 21 липня 2025 року біля 07:00 години ОСОБА_5 на транспортному засобі марки «Daewoo Lanos» зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні останнього, з метою подальшого перевезення осіб призивного віку до місця незаконного перетину державного кордону України, перебуваючи у місті Одеса (більш точного місця під час проведення досудового розслідування не встановлено) наказав ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 переодягнутись у військову форму, яку заздалегідь підготував задля безперешкодного проїзду повз блок пости, які розташовані за маршрутом в напрямку визначеного місця незаконного перетину державного кордону України.

Продовжуючи виконання злочинного плану, 21 липня 2025 року ОСОБА_5 , у ранковий час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, з метою незаконного переправлення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , через державний кордон України до Придністровського регіону Республіки Молдова поза пунктами пропуску, на транспортному засобі марки «Daewoo Lanos» зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , попрямував з міста Одеси в напрямку прикордонного населеного пункту - село Трохимівка Роздільнянського району Одеської області, з метою подальшого перевезення через усі прикордонні контрольно-пропускні пункти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та їх незаконного переправлення поза пунктами пропуску до Придністровського регіону Республіки Молдова.

21 липня 2025 року біля 13 години 15 хвилин ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, з метою незаконного переправлення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , через державний кордон України до Придністровського регіону Республіки Молдова поза пунктами пропуску, на транспортному засобі марки «Daewoo Lanos» зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , прибув до визначеного місця незаконно перетину державного кордону - на околиці села Трохимівка Роздільнянського району Одеської області, де висадив останніх, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону України поза пунктів пропуску.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України.

З метою запобігання встановлених у ході досудового розслідування ризикам та виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, сторона обвинувачення вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам.

Стислий виклад позиції учасників розгляду клопотання.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили задовольнити.

Захисник підозрюваного та підозрюваний просили визначити розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000531 від 21 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

1. Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи статті 8, 9 КПК України, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Із клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 наразі підтверджується фактичними даними, які містяться у долучених до клопотання документах, а саме: показаннями свідка ОСОБА_12 ; протоколом обшуку від 21.07.2025; протоколом огляду від 22.07.2025; показаннями свідка ОСОБА_11 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом огляду; постановами про визнання речовими доказами; іншими матеріалами в сукупності.

2. Щодо наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Частина 1 статті 177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо заявленого ризику про можливе переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя зазначає, що існування зазначеного ризику обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 332 КК України за класифікацією є тяжким.

Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК України.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частина 1, 2 статті 23, статті 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

У зв`язку з чим, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оцінюючи наявність ризиків щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, чи продовження аналогічних дій за новою схемою, у якому підозрюється, адже ОСОБА_5 є прикордонником, слідчий суддя бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, а тому на даній стадії досудового розслідування зазначені ризики існують.

3. Вирішення питання щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

При розгляді можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, слідчий суддя враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, аргументи сторін, дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Разом із цим слідчий суддя критично ставиться до аргументів сторони обвинувачення відносно неможливості визначення розміру застави, оскільки відповідно до частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного (згідно довідки про доходи в період з березня по липень 2025 року отримав заробітну плату у сумі 194 375,94 гривень) його сімейний стан, інші дані про його особу (є військовослужбовцем, прикордонником) та ризики, передбачені статтею 177, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлений пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави не здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У зв`язку з чим слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави у розмірі 170 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вказаний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буте завідомо непомірним для нього, оскільки ЄСПЛ у своїй практиці наголошує на необхідності встановлення розміру застави, який не є надмірним і враховує індивідуальні обставини обвинуваченого. Зокрема, у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ підкреслив, що розмір застави повинен визначатися з урахуванням особистості підсудного, його майнового стану та стосунків з поручителями. Мета застави полягає в забезпеченні явки обвинуваченого до суду, тому вона не повинна бути надмірною та має відповідати фінансовим можливостям особи.

У справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ встановив, що національні суди не врахували фінансовий стан заявниці при визначенні розміру застави, що призвело до її надмірності. Суд зазначив, що тяжкість обвинувачень не може бути єдиним фактором для обґрунтування розміру застави; необхідно також оцінювати фінансові можливості обвинуваченого.

Відносно визначення місця виконання запобіжного заходу, слідчий суддя вважає необхідним зауважити, що пунктами 1, 2 розділу ХІ Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, визначено, що тримання на гауптвахтах узятих під варту військовослужбовців здійснюється відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та цього Порядку.

Отже, чинне законодавство наділяє слідчого суддю повноваженнями застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі відповідного клопотання слідчого, прокурора, однак не покладає обов`язку визначати місце виконання цього запобіжного заходу. Водночас вирішення питання про визначення місця виконання цього запобіжного заходу стосовно військовослужбовця віднесено до компетенції підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що виконують завдання з конвоювання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, відповідно до Порядку організації несення служби правопорядку у Збройних Силах України та конвоювання засуджених, узятих під вартою, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 5 липня 2022 року № 178.

Тому в ухвалах судів про обрання військовослужбовцям запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою рішення про направлення їх на гауптвахту для виконання цього запобіжного заходу не зазначається, відповідно до листа Верховного Суду від 26 листопада 2024 року.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, з моменту затримання, тобто з 22 липня 2025 року по 19 вересня 2025 року (включно).

Виконання ухвали покласти на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одночасно визначити розмір застави у межах 170 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) в сумі 514 760 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-прибувати до слідчого прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з с.Красносілка Одеського району, Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

-заборонити спілкуватися зі свідками кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, строк дії обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України 23 вересня 2025 року (включно).

В іншій частині відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення

Слідчий суддя: ОСОБА_1