Справа № 305/769/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.08.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/352/25, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 , на ухвалу Рахівського районного суду від 26 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Рахівського районного суду від 26 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу та задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , і продовжено йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме з 26.06.2025 по 24.08.2025 включно.

З цієї ухвали слідує, що у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

У цьому провадженні прокурор ОСОБА_9 10.06.2025 подав до місцевого суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивував тим, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та затримано у залі суду до набрання вироку законної сили. В подальшому ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.01.2025 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 строком до 22.03.2025 року. 14.03.2025 року ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до 11 години 13.05.2025 року. 28.04.2025 року ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до 11 години 27.06.2025 року.

Вказав, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 189 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років позбавлення волі, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, не буде виконувати покладені на нього обов`язки, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також ОСОБА_5 , враховуючи спосіб вчинення інкримінованого йому злочину, може впливати на потерпілого з метою зміни показань на його користь. Крім того, ОСОБА_5 , може вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. Враховуючи зазначене, є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із триманням під вартою, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства. Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для продовження визначеного ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.01.2025 запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою. На підставі вище викладеного, просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, без визначення розміру застави, строком на 60 діб.

Крім цього, з матеріалів контрольного провадження слідує, що захисник ОСОБА_6 подав до Рахівського районного суду клопотання про зміну запобіжного заходу, яке обґрунтовано наступним.

Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Цим же вироком щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Закарпатська установа виконання покарань № 9" м. Ужгород, Закарпатської області та взято його під варту в залі суду до набрання законної сили цим вироком. Одночасно грошову заставу в розмірі 372 150 грн. (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят гривень), після вступу вироку в законну силу, вирішено повернути заставодавцю. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.01.2025 року вказаний вирок скасовано, призначено новий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі. Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжено до 22 березня 2025 року. Разом з тим, сторона захисту вказав, що у справі наявні підстави для зміни запобіжного заходу, що обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. При цьому, з урахуванням обставин кримінального провадження, що викладені у обвинувальному акті, злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_5 не є насильницький, ОСОБА_5 не було порушено запобіжний захід у вигляді застави, злочин не відноситься до категорії таких, за яких можна не обирати як альтернативу заставу. В той же час, під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, на переконання сторони захисту, обвинувачення ОСОБА_5 не знайшло свого підтвердження. Зокрема, журналом судового засідання та звуко-відеофіксацією процесу з розгляду апеляційних скарги встановлено, що під час допиту в якості представника потерпілого ОСОБА_10 (директор ТОВ «Квадробуд-БПВ»), останній повідомив, що жодних претензій до ОСОБА_5 не має, оскільки обвинувачений від нього грошей не вимагав, не перешкоджав здійсненню підприємством господарської діяльності, підприємство жодних матеріальних збитків не понесло. Також ОСОБА_10 додав, що не вважає підприємство потерпілою особою у даному кримінальному провадженні. Враховуючи викладені обставини, вважає, що на даний час до обвинуваченого ОСОБА_5 можна застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання. Разом з тим, якщо суд дійде до переконання про неможливість застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, захисник просить встановити для ОСОБА_5 заставу в сумі 372 150 грн., яка вже була обрана відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування та діяла протягом судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. На підставі викладеного просив змінити застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді триманні під вартою на особисте зобов`язання. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, не зменшились, не відпали, є реальними і триваючими та продовжують існувати. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки дане кримінальне провадження розпочате зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду, тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою буде виправданим та необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Крім вказаного, слідчий суддя беручи до уваги відомості з ЄРДР від 11.03.2025 та протокол допиту потерпілого, відповідно до яких потерпілому надходять погрози вбивства, насильства, знищення майна від ОСОБА_5 , в силу п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України, прийняв рішення не визначити розмір застави.

Не погоджуючись з ухвалою, обвинувачений ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність та необґрунтованість рішення, яке прийняте з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, суд першої інстанції не виконав обов`язок застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено ч. 3 ст. 183 КПК України. Разом із цим, місцевим судом не враховано та не спростовано доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та невірної кваліфікації його дій. Прокурором у клопотанні не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились або з`явились нові. Також не враховано особу обвинуваченого. Просить скасувати ухвалу та визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у межах передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необгрунтованість оскаржуваного рішення, яке прийнято з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

З матеріалів судового провадження слідує наступне.

Обвинувачений ОСОБА_5 в силу статті 89 КК України не судимий.

Однак, з довідки про судимість слідує, що ОСОБА_5 був засуджений за: ч. 1 ст. 296 КК України, ч. 1 ст. 122 КК України, за ч. 1 ст. 121 КК України, ч. 4 ст. 152 КК України, ч. 1 ст. 152 КК України, ч. 1 ст. 153 КК України, ч. 1 ст. 187 КК України.

Згідно медичної довідки, виданої завідувачем ММЧ №9, ОСОБА_5 має хронічний бронхіт в стадії ремісії. Систематично звертається до медичної частини, отримує медикаментозне лікування.

Відповідно до характеристики, виданої заступником начальника УВП ОСОБА_11 , ОСОБА_5 зарекомендував себе як не конфліктний, стриманий, на оперативно-профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до протоколу допиту потерпілого від 11.03.2025 року, який був наданий прокурором в обґрунтування попереднього клопотання про продовження дії запобіжного заходу, ОСОБА_12 повідомив, що в період з 2024 року по теперішній час з невідомого номеру йому систематично здійснюються телефонні дзвінки з погрозами вбивства, насильства, знищення майна. На його думку це пов`язано з тим, що він був свідком вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , які мали місце наприкінці 2021 та початку 2022 року. Враховуючи зазначені факти, у потерпілого виникли реальні побоювання щодо своєї безпеки щодо погроз, які на його думку, надходять від ОСОБА_13 .

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 11.03.2025, який також був наданий прокурором в обґрунтування попереднього клопотання про продовження дії запобіжного заходу,, встановлено, що в період з 2024 року по теперішній час громадянину ОСОБА_14 , що був свідком вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , які мали місце наприкінці 2021 та початку 2022 року здійснюються погрози. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ст. 386 КК України.

Крім того, вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 (справа № 305/769/22, провадження по справі 1-кп/305/152/23) ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та затримано у залі суду до набрання вироку законної сили.

В подальшому, на вказаний вирок було подано апеляційну скаргу. Крім того, до Закарпатського апеляційного суду захисники обвинуваченого ОСОБА_5 звернулися з клопотаннями про скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого на підставі вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11.12.2023 року клопотання захисників про зміну та скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого залишено без задоволення у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризику ухилення обвинуваченого від суду, який є реальним, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час апеляційного судового розгляду.

Водночас, при постановлені ухвали про призначення справи на новий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі, Закарпатським апеляційним судом було вирішено питання про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до 22 березня 2025 року.

Ухвалами Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.03.2025 та 28.04.2025 року ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України, обраний вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вищенаведене, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про обґрунтованість висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість покарання та його невідворотність, то ризик ухилення обвинуваченого від суду є реальним. Крім того, наявні ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, оскільки, зареєстровано кримінальне провадження, відповідно до якого ОСОБА_5 погрожував фізичною розправою свідку.

Врахувавши ці обставини, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти вказаним ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги.

Твердження апелянта про те, що прокурором у клопотанні не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились або з`явились нові, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі є безпідставними та спростовуються наведеним вище.

Дані про особу обвинуваченого, на які посилається захисник ОСОБА_8 зокрема те, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, а саме: сім`ю і постійне місце проживання, має на утриманні трьох малолітніх дітей, має хронічний бронхіт в стадії ремісії, до застосування запобіжного заходу активно займався волонтерською діяльністю та допомагав ЗСУ, є особою призивного віку і не має можливості покинути територію України, раніше не судимий, відповідно до характеристики виданої заступником начальника УВП ОСОБА_15 , зарекомендував себе позитивно, - не зменшують встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Отже, продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

При цьому, колегія судів констатує, що вона не перевіряє доводи захисника про те, що місцевим судом не враховано та не спростовано доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та невірної кваліфікації його дій, оскільки суд апеляційної інстанції не повинен дублювати повноваження суду першої інстанції і може перевірити вищевказані доводи тільки під час оскарження остаточного рішення суду першої інстанції.

На стадії судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що обвинувачений із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_5 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів стороною захисту не надано.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті переховуватися від суду, впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За цих обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 до 24.08.2025 включно.

Строк тримання дії ухвали щодо ОСОБА_5 слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України з якого слідує, що суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, посилаючись при цьому на відомості з ЄРДР від 11.03.2025 та протокол допиту потерпілого, відповідно до яких потерпілому надходять погрози вбивства, насильства, знищення майна від ОСОБА_5 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що місцевий суд не виконав обов`язок застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є безпідставними та необгрунтованими. На переконання апеляційного суду слідчий суддя дійшов належного висновку про неможливість визначення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави, оскільки застава не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 як обвинуваченого у кримінальному провадженні та буде недостатнім запобіжним заходом для запобігання встановленим ризикам.

Разом з цим, прокурор ОСОБА_7 вказав, що ухвалою Рахівського районного суду від 08.08.2025 - ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесеня застови до 06.10.2025 року включно.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_5 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не посилалася сторона захисту під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 , відхилити.

Ухвалу Рахівського районного суду від 26 червня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: