Провадження № 1-в/742/1/25
Єдиний унікальний № 742/2098/18
У Х В А Л А

06 серпня 2025 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця, учасника бойових дій про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

УСТАНОВИВ:

18.01.2022 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання призначеного 10.06.2019 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.203-2 КК України до штрафу у розмірі 170 000 гривень.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 сплачено 32 485 грн штрафу, однак враховуючи, що вирок набрав законної сили 08 січня 2020 року, дворічний термін виконання обвинувального вироку сплив.

У судове засідання засуджений ОСОБА_4 з`явився, підтримав клопотання про звільнення його від відбування покарання. Пояснив, що він з 2022 року перебуває у зоні бойових дій, оскільки з перших днів війни став на захист України, приступив до виконання службових обов`язав та є учасником бойових дій. Просив задовольнити подане ним клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає, що перебіг строку давності переривався.

Заслухавши думку засудженого ОСОБА_4 , доводи прокурора суд дійшов до наступних висновків.

За приписами до ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст. 152 КВК України, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Зазначена норма кримінального процесуального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Суд неодноразово зазначав, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Штраф, відповідно ст. 53 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Крім того, частиною 3 статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що міститься у постанові від 20.10.2021 (справа № 487/3326/15-к), застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, а саме лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Частиною 2 ст. 389 КК України передбачено кримінальну відповідальність за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт, у виді арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Із системного аналізу норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень. ОСОБА_5 засуджений за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області від 08 січня 2020 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_4 без змін. Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасовано, а кримінальне провадження щодо нього за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 203-2КК України, закрито за недоведеністю його винуватості.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року набрав законної сили 08.01.2020 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2020 року розстрочено ОСОБА_4 , засудженого вироком Прилуцького міськрайонного суду від 10 червня 2019 року за ч.1 ст.203-25 КК України, виплату несплаченої суми штрафу в розмірі 170 000 грн, строком на шість місяців.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області від 18 листопада 2020 року ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2020 року про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу залишено без змін.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2021 року у задоволенні подання старшого інспектора Ніжинського МРВ філії Центру пробації в Чернігівській області ОСОБА_7 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі ОСОБА_4 , засудженого 10.06.2019 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.203-2 КК України до штрафу у розмірі 170 000 гривень на користь держави відмовлено.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2021 року ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2021 року щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд у суді 1-ї інстанції.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 лютого 2022 року прийнято до свого провадження кримінальне провадження за поданням старшого інспектора Ніжинського МРВ філії Центру пробації ОСОБА_8 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі щодо ОСОБА_4 , засудженого 10.06.2019 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.203-2 КК України до штрафу у розмірі 170 000 грн. на користь держави та призначено до судового засідання на 10 год.00 хв. 15 березня 2022 року.

У судові засідання, призначені на 15 березня 2022 року, 11 травня 2022 року, 29 вересня 2022 року, 31 жовтня 2022 року, 29 листопада 2022 року ОСОБА_4 не з`являвся.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2022 року провадження у справі відкрите за поданням Ніжинського МРВ філії Центру пробації в Чернігівській області про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі ОСОБА_9 , засудженого 10.06.2019 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.203-2 КК України зупинено до звільнення його з військової служби.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 лютого 2025 року провадження у справі відкрите за поданням Ніжинського МРВ філії Центру пробації в Чернігівській області про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі ОСОБА_9 , засудженого 10.06.2019 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.203-2 КК України поновлено.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2025 року у задоволенні подання старшого інспектора Ніжинського МРВ філії Центру пробації в Чернігівській області ОСОБА_7 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі ОСОБА_9 , засудженого 10.06.2019 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.203-2 КК України до штрафу у розмірі 170 000 гривень на користь держави відмовлено.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Згідно правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.02.2023 року (справа № 735/1121/20), вирішення питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Суд не може погодитися з доводами прокурора щодо ухилення засудженого від сплати штрафу, виходячи з такого.

У матеріалах, наданих суду, відсутні дані про ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання, притягнення його до кримінальної відповідальності та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності чи ухвалення обвинувального вироку, тому колегія суд вважає, що не має підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_4 , засудженого за ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень, залишеного без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області від 08 січня 2020 року, що набрав законної сили 08.01.2020 року, факт ухилення від відбування покарання останнім не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року, за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Повний текст ухвали складено та оголошено 11 серпня 2025 року о 9 год 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_10