Справа № 467/487/25
Провадження № 1-в/467/115/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Арбузинка заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Кавказька Кавказького району Краснодарського краю, засудженого вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2022 року за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі

про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області звернувся засуджений ОСОБА_4 з заявою про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі, в якій прохав перерахувати строк попереднього ув`язнення з 07 квітня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений в судовому засідання підтримав подану ним заяву.

Прокурор прохав подану заяву засудженим залишити без розгляду, зважаючи на те, що аналогічне питання вже вирішене ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2025 року.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.

ОСОБА_4 засуджений вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2022 року за вчинення кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено без змін. Строк відбування покарання останньому визначено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 07.04.2022 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України. Вирок набрав законної сили 22.08.2022 року.

Згідно зі ст. 7 КПК серед основних засад кримінального провадження передбачено доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень. Її зміст розкривається у статті 21 цього ж Кодексу, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Спосіб реалізації вказаного права врегульований, зокрема, розділом 8 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями розділу 8 визначені питання, які вирішуються під час виконання вироку та порядок вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку. Однак поза межами правового регулювання розділу 8 КПК України знаходиться інститут реагування на можливі зловживання процесуальними правами учасниками кримінального провадження.

У таких випадках КПК (стаття 9) рекомендує застосовувати загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. До них належить, зокрема, засада доступу до правосуддя.

Так, принцип верховенства права у кримінальному провадженні, а також кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК). Виходячи з практики ЄСПЛ, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто остаточності рішення суду у спірних правовідносинах. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення у справі Brumarescu v. Romania, заява № 28342/95, 28.11.1999, § 61, 62).

У той же час не може залишитися поза увагою те, що засуджений ОСОБА_4 використовує інструменти судового захисту прав учасників кримінального провадження із тим, щоб ініціювати питання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з тих же самих підстав, які вже були розглянуті судом.

Так, ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2025 року по справі за заявою засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі у задоволенні заяви відмовлено. Ухвала набрала законної сили 22 лютого 2025 року.

Тобто, заява, з якою ОСОБА_4 звернувся до суду, вже була предметом судового розгляду та судом було ухвалено відповідне судове рішення.

КПК не регламентує повноваження суду у ситуації багаторазового (повторного) звернення засудженого до суду у порядку виконання вироку суду.

Виходячи із викладеного вище, суд вважає дії засудженого такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами.

Під зловживанням правом в теорії права класично розуміють дії: (1) переважним мотивом яких є заподіяння шкоди; (2) здійснення яких є абсолютно нераціональним з огляду на відсутність будь-якого законного інтересу у здійсненні права, або ж його здійснення завдає шкоди іншому; (3) право реалізується з ціллю, відмінною від тієї, для якої воно існує.

Суд враховує, що заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к). Використання цього інституту прослідковується в практиці Конституційного Суду України (далі - КСУ), який вказав, що повторне звернення до КСУ тієї самої особи з клопотанням щодо перевірки того самого положення закону України на відповідність тим самим положенням Конституції України, свідчить про зловживання правом на подання конституційної скарги (ухвала Першої колегії суддів Першого сенату КСУ від 09 липня 2018 року № 213-1(І)/2018).

ЄСПЛ також оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви (ч. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - КЗПЛ). До одного із випадків зловживання правом на подання заяви ЄСПЛ відносить подання явно сутяжницької заяви або такої, що позбавлена реальної мети. Так, вважається зловживанням той факт, коли заявник неодноразово подає до Суду сутяжницькі та явно необґрунтовані заяви, аналогічні заяві, яку він подавав раніше і яку вже було визнано неприйнятною (M. v. The United Kingdom; Philis v. Greese).

Кримінальним процесуальним законом передбачено процесуальний механізм реагування на зловживання правом на відвід, який полягає в тому, що у випадках, коли повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК).

На переконання суду такий механізм є релевантним до ситуації правозастосування під час розгляду цієї заяви. Правильність такого підходу підтверджується й приписами інших галузей права. Наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 393/96-ВР не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Враховуючи вищевикладене та виходячи із загальних засад кримінального провадження, вчинення особою вказаних дій, на думку суду, є зловживанням особою своїми процесуальними правами та має наслідком ухвалення судом рішення про залишення такої скарги без розгляду (такий висновок узгоджується, зокрема, із Постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 937/1059/20).

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про залишення заяви засудженого без розгляду.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1