ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1442/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1231/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Пособництво державі-агресору
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченої ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь Донецької області, громадянки України, яка має вищу освіту, заміжня, інженер з охорони праці служби охорони праці та цивільного захисту АТ «Харківгаз», раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк 10 (десять) років та з конфіскацією всього майна, яке є її особистою власністю.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» №27 - залишено без змін до набрання цим вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з 07.03.2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з моменту її фактичного затримання, а саме, з 13.09.2022 по 07.10.2022 включно та з 06.12.2022 по 06.03.2025 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Як установив суд, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено та який діє і наразі.

У період з 24.02.2022 представниками ЗС РФ та підконтрольними РФ військовими збройними формуваннями окуповано частину території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області.

Громадянка України ОСОБА_7 з 2007 року працювала на посаді інженера з охорони праці та цивільного захисту АТ «Харківгаз».

З 24.02.2022 по 09.09.2022 керівництво Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз» неодноразово надавало усні вказівки всім працівникам Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз», до числа яких входила й ОСОБА_7 , щодо заборони співпраці з окупаційною адміністрацією РФ. Однак, після 01.03.2022, перебуваючи в м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_7 , діючи умисно та добровільно, перебуваючи на окупованій території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, вказаної заборони не дотрималася.

У період не пізніше 29.04.2022 (точний час не встановлено) у ОСОБА_7 , яка перебувала на окупованій території Ізюмської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на вчинення пособництва, тобто здійснення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору -Російській Федерації та окупаційній адміністрації РФ, які вчинені з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації, а також підтримки рішень та дій РФ та окупаційної адміністрації РФ.

У період не пізніше 29.04.2022 на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області за участі представників окупаційної адміністрації РФ утворила всупереч законодавству України так зване «Комунальне підприємство «Изюмгаз», російською «Комунальное предприятие «Изюмгаз» (далі за текстом КП «Ізюмгаз»). У період не пізніше 29.04.2022 на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області за сприяння представників окупаційної адміністрації РФ ОСОБА_7 , маючи вказаний вище кримінальний протиправний умисел, добровільно очолила «КП Ізюмгаз», зайнявши посаду «виконуючого обов`язки начальника». Потім, з 29.04.2022 по 09.09.2022 на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області та території, що розташована поблизу міста, КП «Ізюмгаз», який очолила ОСОБА_7 , незаконно функціонувало як аналог Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз». Ізюмська дільниця Куп`янського ТП АТ «Харківгаз» має на меті забезпечення газом користувачів вказаної вище території, а також обслуговування та ремонт газових мереж, трубопроводів, тощо.

Однак, в період окупації з 29.04.2022 по 09.09.2022 КП «Ізюмгаз» та його працівники не здійснювали забезпечення газом користувачів вказаної вище території та обслуговування та ремонт газових мереж, трубопроводів. Саме працівники Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз» здійснювали аварійний ремонт газових мереж та труб у спосіб, передбачений законодавством України та локальними актами АТ «Харківгаз».

У період з 29.04.2022 по 09.09.2022, перебуваючи на окупованій території Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_7 добровільно займала посаду виконуючої обов`язки начальника КП «Ізюмгаз» та відвідувала наради з представниками окупаційної адміністрації РФ в м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, за результатами яких спільно приймалися рішення, які в подальшому реалізовувала ОСОБА_7 на шкоду України, а саме:

1. Незаконне працевлаштування працівників Ізюмської дільниці газопостачання Куп`янського ТП АТ «Харківгаз» до роботи в КП «Ізюмгаз» під керівництвом ОСОБА_7 .

Так, в період квітня-червня 2022 року, перебуваючи на території м. Ізюм Харківської області ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю необхідних знань в газопостачанні та його обслуговуванні намагалася неодноразово самостійно, а також через представників окупаційної адміністрації РФ та підконтрольних збройних формувань РФ залучити до роботи в КП «Ізюмгаз» фахівця з продажу природнього газу Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак ОСОБА_9 на вказані пропозиції відмовлялась, за що в подальшому останню разом з чоловіком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 01.07.2022 за адресою: АДРЕСА_3 , підконтрольні збройні формування РФ обікрали, викрали, а потім незаконно утримували та фізично катували в приміщенні неподалік від залізничної станції у м. Ізюмі Ізюмського району Харківської області (точну адресу не встановлено).

На початку червня 2022 року, перебуваючи на окупованій території м. Ізюм Харківської області, ОСОБА_7 , у зв`язку із відсутністю необхідних знань в газопостачанні та його обслуговуванні, намагалася залучити до роботи в КП «Ізюмгаз» провідного фахівця з інформаційних технологій Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак ОСОБА_11 від вказаної пропозиції відмовився.

Крім того, 21.08.2022 перебуваючи на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області ОСОБА_7 за допомогою застосунка «Viber», використовуючи телефон Xiomi, PocoX3 Pro, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 намагалася отримати від ОСОБА_11 паролі та доступ до абонентських баз споживачів м. Ізюм та території поблизу вказаного міста Ізюмського району Харківської області, що містилися на серверах.

2. Незаконне залучення до співпраці фахівців в галузі газопостачання, видобутку та обліку газу до роботи та співпраці в КП «Ізюмгаз» під керівництвом ОСОБА_7 .

Так, в період травня-червня 2022 року, перебуваючи на окупованій території м. Ізюм Харківської області, ОСОБА_7 у зв`язку із відсутністю необхідних знань в газопостачанні та його видобутку, намагалася неодноразово залучити до співпраці з КП «Ізюмгаз» фахівця в галузі видобутку газу та обладнання, що використовується при його видобутку майстра «ГПУ Щебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» НАК «НафтогазУкраїни» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, ОСОБА_12 від вказаної пропозиції відмовлявся.

Крім того, у невстановлений період, але не пізніше 30.05.2022, перебуваючи на окупованій території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_7 працевлаштувала в КП «Ізюмгаз» на посаду заступника начальника з обліку газу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_13 є колишнім фахівцем з продажу природнього газу Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз». Так, після залучення ОСОБА_13 до роботи в КП «Ізюмгаз», з 30.05.2022 по 09.09.2022 КП «Ізюмгаз» під керуванням ОСОБА_7 незаконно передало комерційну інформацію АТ «Харківгаз», що знаходилася у приміщенні Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз» на матеріальних носіях інформації, зокрема на жорсткому диску «HDD WesternDigital, 320gb S/N WMAYU1543193», представникам окупаційної адміністрації РФ.

Шкода Україні полягала у використанні вказаної вище інформації окупаційною адміністрацією РФ.

3. В період травня вересня 2022 року, перебуваючи на окупованій території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_7 здійснювала інвентаризацію газових мереж та об`єктів, що належать АТ «Харківгаз», в тому числі Ізюмській дільниці газопостачання Куп`янського ТП АТ «Харківгаз», з метою подальшого незаконного передання вказаних об`єктів КП «Ізюмгаз».

В період червня вересня 2022 року ОСОБА_7 добровільно надала згоду представникам окупаційної адміністрації, які в подальшому цілодобово охороняли приміщення, де функціонувала КП «Ізюмгаз», на розміщення на території Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз». За згодою ОСОБА_7 вказані представники окупаційної адміністрації здійснювали пропускний режим осіб до приміщення, де функціонувало КП «Ізюмгаз».

Крім того, 21.08.2022, перебуваючи на окупованій території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_7 за допомогою застосунка «Viber» використовуючи телефон Xiomi, PocoX3 Pro, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 намагалася отримати від ОСОБА_11 паролі та доступ до абонентських баз споживачів м. Ізюм та території поблизу вказаного міста Ізюмського району Харківської області, що містилися на серверах. ОСОБА_7 мала намір використовувати інформацію, що містилася на вказаних серверах, в подальшій роботі КП «Ізюмгаз» на шкоду України.

За вказівкою ОСОБА_7 працівники Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз» без дозволу керівництва Ізюмської дільниці Куп`янського ТП АТ «Харківгаз» здійснювали демонтаж газових лічильників користувачів м. Ізюм та території поблизу вказаного міста Ізюмського району Харківської області.

Шкода Україні полягала у незаконному переході права володіння, розпорядження та користування на вказані вище об`єкти та використання їх на користь окупаційної адміністрації РФ.

4. Збільшення видобутку газу зі свердловин УКПГ Співаківського ГР АТ «Укргазвидобування», засновником та єдиним акціонером якого є НАК «Нафтогаз Укргазвидобування», 100% акції якого належать державі в особі Кабінету Міністрів України та використання видобутого газу без передачі обліку за споживання до АТ «Харківгаз».

Так, в період травня-червня 2022 року, перебуваючи на окупованій території м. Ізюм Харківської області, ОСОБА_7 у зв`язку із відсутністю необхідних знань в газопостачанні та його видобутку намагалася неодноразово самостійно залучити до співпраці з КП «Ізюмгаз» фахівця в галузі видобутку газу та обладнання, що використовується при його видобутку майстра «ГПУ Щебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» НАК «НафтогазУкраїни» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, ОСОБА_12 від вказаної пропозиції відмовлявся.

ОСОБА_7 намагалася залучити останнього до співпраці з КП «Ізюмгаз», яка полягала у підвищення видобутку газу та несанкціонованому запуску свердловин Співаківського ГР ГПУ «Щебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» без погодження з керівництвом АТ «Укргазвидобування» та відповідного обліку, всупереч законодавству України, внутрішнім організаційно-розпорядчим актам.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок Київського районного суду, відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України і призначити новий розгляд у судді першої інстанції..

Вважає, що обвинувальний акт і загалом обвинувачення не має нічого спільного із складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так в обвинувальному акті ОСОБА_7 висувається обвинувачення за ч. 1 ст. 111- 2 КК України.

Однак, в період окупації з 29 квітня 2022 року по 09 вересня 2022 року КП «Ізюмгаз» та його працівники не здійснювали забезпечення газом користувачів вказаної вище території та обслуговування та ремонт газових мереж, трубопроводів. Більш того, саме працівники Ізюмської дільниці Куп янського ТП А Т «Харківгаз» здійснювали аварійний ремонт газових мереж та труб у спосіб, передбачений законодавством України.

Матеріалами кримінального провадження жодним чином не підтверджено зазначені в обвинувальному акті елементи складу злочину, а саме ті рішення, які начебто намагалась реалізувати ОСОБА_14 .

Серед всіх доказів, які містять хоча б якісь відомості начебто на підтвердження висловленого обвинувачення можна виділити один імовірний пункт, а саме - обіймання посади в незаконно створеному окупаційною владою органі - КП «Ізюмгаз» і працевлаштування співробітників Ізюмської дільниці до нього.

Однак навіть у випадку підтвердження таких дій з боку ОСОБА_7 такі дії належало б кваліфікувати за зовсім іншою статтею КК України, а саме за ч. 5 ст. 111- 1 КК України.

Окрім вказаного, захисник ставить під сумнів допустимість та належність низки доказів у справі.

Зокрема відповіді на доручення слідчого 6 відділу ГВЗНД УСБУ в Харківській області - не містять жодних додатків, а саме протоколів слідчих (розшукових) дій та НСРД, а тому отримання такої інформації не було правомірним і не містить належних джерел фіксації процедури отримання таких відомостей, а тому не може визначатись доказом взагалі.

Письмові заяви свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 не містять будь-яких відомостей про факти, які підлягають встановленню у цьому кримінальному провадженні і жодним чином не підтверджують викладені в обвинувальному акті обставини.

Наголошує на тому, що у протоколі затримання обвинуваченої вказані недостовірні відомості про дату та час фактичного затримання ОСОБА_7 , про місце її фактичного затримання, оскільки фактичне затримання відбувалось саме 12.09.2022 у місті Ізюм за місцем, мешкання ОСОБА_7 . Протягом майже доби вона утримувалась у невідомому місці, і лише 13.09.2022 року була доставлена до міста Харкова на територію відділу поліції де в той час перебували слідчі УСБУ в Харківській області для складання протоколу. З моменту фактичного затримання їй не було повідомлено підстави такого затримання, не були роз 'яснені її права, не було забезпечено право на професійну правничу допомогу, і не було виконано законодавчі вимоги щодо вчасного вручення письмового повідомлення про підозру, а тому подальше застосування відносно неї запобіжних заходів і вручення повідомлення про підозру були незаконними, що призводить до недопустимості всіх доказів, зібраних після письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Навіть якщо відкинути доводи ОСОБА_7 про її фактичне затримання 12.09.2022 року, то навіть після зазначеного у протоколі затримання - моменту фактичного затримання о 14:48 13.09.2022 до моменту фактичного вручення повідомлення про підозру минуло більше 24 годин, а тому ОСОБА_14 повинна була бути звільнена не пізніше 14:49 14.09.2022 року, а слідчий не мав права вручати ОСОБА_7 письмове повідомлення про підозру.

Окремо наголошує на тому, що письмове повідомлення про підозру було погоджене неуповноваженим прокурором, а саме начебто прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу 10/2 обласної прокуратури ОСОБА_17 .

Окремо апелянт звертає увагу увагу на те, що матеріали кримінального провадження містять відомості про те, що ОСОБА_13 начебто був заступником ОСОБА_7 під час окупації міста Ізюм на так званому КП «Ізюмгаз» за версією сторони обвинувачення. Таким чином сам ОСОБА_13 обіймав посаду, ходив на наради з окупаційною владою, передавав матеріальні ресурси представникам окупаційної влади, а тому фактично в його діях містяться ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених і ч. 5 ст. 111-1 КК України. Натомість обвинуваченого ОСОБА_13 було виключно за ч. 1 ст. 111-1 КК України, яка не передбачає навіть обмеження волі, де він беззаперечно визнав вину, а судовий розгляд відбувався навіть за його відсутності.

Вказані обставини свідчать обгрунтовано про наявність угод і домовленостей органу досудового розслідування із свідком ОСОБА_13 з метою створення додаткових доказів проти ОСОБА_7 .

Протокол огляду від 31.10.2022 диску CD-R № 682 від 16.09.2022 та протокол огляду диску від 30.12.2022 диску CD-R № 474 від 09.08.2022 та самих дисків CD-R № 682 від 16.09.2022 та № 474 від 09.08.2022 є недопустимими, оскільки жодної ухвали слідчого судді стороні захисту не відкривалось протягом всього розгляду справи, ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи.

Жодний доказ не підтверджує донесення державою-агресором. окупаційною владою або іншими представниками держави-агресора до ОСОБА_7 змісту таких рішень, в якій формі вони приймались і проголошувались, яким чином виконання таких рішень доручалось обвинуваченій, в якому саме обсязі, а також яким чином виконання таких дій направлено саме на спричинення шкоди інтересам України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, ОСОБА_7 та її захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_13 ,

Покази зазначених свідків є логічними, послідовними та несуперечливими.

В судовому засіданні в суді першої інстанції зокрема свідок ОСОБА_18 , пояснив, що він працює водієм у ТОВ «Газорозподільні мережі України», під час окупації - у АТ «Харківгаз» за адресою: Харківська область, м. Ізюм. До окупації ОСОБА_7 працювала разом з ним у АТ «Харківгаз» у відділі охорони праці. Місто Ізюм було окуповано військовими РФ з 24.02.2022 до серпня 2022 року. Під час окупації він як водій возив працівників АТ «Харківгаз», вказівки про це йому надавала ОСОБА_7 . Під час окупації ОСОБА_7 була самопроголошеним керівником. Вона сказала, що їздила на збори в м. Ізюм, які проводили окупанти. Точне місце проведення зборів він не знає. У кінці весни на початку літа 2022 року ОСОБА_7 повідомила, що тепер вона буде керівником. Вона приїхала до нього, просила, щоб він вийшов на роботу, будуть працювати та відновлювати колектив, що вона тепер керівник. Він також бачив, що зранку вони з`їжджалися з окупантами у центрі міста, де раніше був виконком. Біля нього було багато автівок, велике скупчення людей, на нарадах він сам не був.

Свідок ОСОБА_19 , пояснював, що з 2014 року по теперішній час працює майстром у ТОВ «Газорозподільні мережі України», під час окупації у АТ «Харківгаз» м.Ізюм. З ОСОБА_7 знайомий, оскільки вона працювала на Товаристві інженером з охорони праці. У 2022 році він перебував у м. Ізюм, місто було окуповано військовими РФ з березня по вересень 2022 року.

Під час окупації він працював на Товаристві, до окупації керівником Товариства був ОСОБА_28 . Де після окупації був ОСОБА_28 та інші керівники, йому невідомо. Під час окупації він виходив на роботу, заробітну плату отримав лише у березні 2022 року. Під час окупації керівником Товариства була ОСОБА_7 .

Він побачив, як аварійний автомобіль Товариства їздить по місту, він вирішив зайти на підприємство, там були слюсарі та ОСОБА_7 , яка сказала, що вони працюють, вона тримає зв`язок з м. Харків, сказала йому виходити та працювати. Про збори трудового колективу, де б обирався керівник підприємства, йому не відомо.

Він слухався ОСОБА_7 , оскільки вона залишилася єдина з керівників, до окупації вона була інженером з охорони праці. Він їздив у складі зварювальної бригади зі зварником та виконував роботу по усуненню витоків газу на газопроводі, пошкоджених внаслідок бомбардування. Вказівки з обсягу роботи надавала ОСОБА_7 . Він їздив як працівник АТ «Харківгаз». Газове родовище ніхто не відключав. Підприємство знаходилося на тому ж самому місці, військові РФ знаходилися на території підприємства, мешкали в кабінеті, впустила їх ОСОБА_7 . Погроз чи примушувань на адресу ОСОБА_7 він не бачив. Матеріали для ремонту обладання використовували свої, бензин та електроди для зварювання труб видавала ОСОБА_7 . Вона їздила до так званого «Исполкому», тобто будівлі мерії, де під час окупації знаходилися військові РФ, та звідти на службовому автомобілі привозила бензин в каністрах та електроди.

Він сприймав її як керівника Товариства та знав, що вона їздила та отримувала забезпечення від окупаційної влади. Йому невідомо, щоб хтось змушував її їздити в мерію.

Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснив що, в травні 2022 року вона дзвонила йому та пропонувала відновляти роботу підприємства. Він сказав, що не буде працювати, оскільки не працює з окупаційною владою, і більше, ніж є газопостачання в м. Ізюмі, відновити неможливо, магістральний трубопровід зруйнований. Ізюмська дільниця Куп`янського територіального підрозділу АТ «Харківгаз» складається з: служби обліку газу, служби експлуатації мереж, служби обслуговування газового обладнання, служби електрохімічного захисту. Ізюмська дільниця займається газорозподіленням газу до населення, вони отримують газ із газорозподільної станції та доставляють його до населення, він проходить через лічильник газу, його підраховують, кількість газу має співпадати. Пункт ГРС постачав газ до м. Ізюм. Газопостачання було припинено вперше, коли було проведено обстріл окупаційною владою магістрального газопроводу, який живив ГРС м. Ізюм, потім з 03.03.2022 було обстріляне Співаківське родовище, звідти теж було припинено газопостачання. У співпраці з магістральщиками з «Щебелинкагазовидобування» у них вийшло відновити магістральний газопровід і відновити Співаківське ГРС з 07.03.2022, яке знаходиться на лівому березі р. Донець. З цієї ГРС далі забезпечувалося газопостачання, а для того, щоб видобуток працював, необхідний ремонт свердловини. За роботу Співаківського ГРС відповідало «Щебелинкагазвидобування», всі роботи запуску ГРС погоджуються між керівниками. Співаківське газове родовище не відключалося, але газопостачання з нього зменшувалося, та до моменту деокупації воно було постійне. 08.03.2022 він виїхав з м. Ізюм та в подальшому керував діяльністю дистанційно, а саме: виходив на зв`язок з працівниками, дізнавався як обставини, де є газопостачання, коли падав тиск, намагався зв`язатися, щоб оглянули ГРП, працівники повідомляли його про роботу обладнання. До початку повномасштабного вторгнення на підприємстві були запаси матеріали для ремонту, а саме: зварювальні апарати, електроди, паливно-масивні апарати близько 50 л. На Ізюмській дільниці були екскаватор та п`ять чи шість автомобілів. Після деокупації зник УАЗ, Газель, Шевроле Чері, він був обстріляний та розібраний, залишилися УАЗ, вантажопасажирська газель та аварійна машина, яка була перефарбована у сірий колір. Після деокупації він повернувся до виконання своїх обов`язків. На підприємстві з комп`ютерів вийняли жорсткі диски, була нестача матеріалів, транспорту. Під час окупації на газопроводі проводились частково роботи, те, що візуально можливо було виявити, але обсяг невеликий. Під час окупації облік газу не вівся, після деокупації комісія зняла показання на Співаківському ГРС.

Свідок ОСОБА_11 пояснив про те, що з моменту окупації ОСОБА_7 виходила з ним на зв`язок в серпні, щоб дізнатися паролі від комп`ютерів для доступу до інформації на ПК та серверах, тобто: копій абонентських баз, всієї інформації про абонентів, газових приладах, лічильниках, адресної частини. До цієї бази вносилися додаткові дані, інформація співробітників, вся інформація та документація підприємства. Ця інформація потрібна для ведення обліку газу, зняття показань лічильників, обліку абонентських баз. ОСОБА_7 зв`язувалась з ним через месенджер «Вайбер», її донька також зв`язувалася з ним через месенджер «Вайбер» з питання надання паролів для відновлення доступу до ПК та серверів. Особисто він з ОСОБА_7 не зустрічався. Вказані персональні комп`ютери знаходилися на підприємстві як до окупації, так і після. За відсутності інтернету до цієї бази можна отримати доступ за наявності паролів. Під час розмови ОСОБА_7 не пояснювала, чому саме їй необхідні ці данні, а не керівництву підприємства.

Свідок ОСОБА_21 пояснювала що ОСОБА_7 сказала, що вони, як колектив, мають скласти трудовий договір, придумати назву підприємства та виконувати в подальшому свої обов`язки. Тоді ОСОБА_7 сама придумала назву - «Ізюмгаз». На той час в місті було багато військових окупаційної влади, ОСОБА_7 викликали у так званий «Исполком», ставили їй завдання, вона приїжджала і доповідала, що потрібно робити. ОСОБА_7 розповідала, що окупаційна влада має дуже великі плани щодо їхнього міста, мають намір захопити місто та почати відновлювати газопостачання, щоб була можливість працювати надалі за цим маршрутом. ОСОБА_7 також повідомляла, що надалі планували вести магістраль зі сторони м.Краматорська. Вказівок від безпосередніх керівників АТ «Харківнгаз» не було, оскільки з ними не було зв`язку взагалі. Під час окупації на Товаристві відбулись збори трудового колективу, поставлені задачі, всім організаціям потрібно було написати заяви, їх привезла ОСОБА_7 з міської ради. ОСОБА_21 хотіла допомогти людям, надати опалення в будівлі, а коли почали ставити серйозні завдання, вона вирішила звільнитися. Під час окупації ОСОБА_7 вона сприймала як керівника підприємства. Вона не бачила, щоб ОСОБА_7 примушували працювати як керівника підприємства.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що під час окупації керівника підприємства не було, коли він прийшов, там вже працювали люди, усували пошкодження. Йому повідомили, що треба йти до ОСОБА_7 , коли вона надасть дозвіл, він зможе приступити до роботи. Він пішов до неї, оскільки вона керівник, повідомив, що хоче йти усувати витоки газу. Вона йому повідомила, щоб він ходив з хлопцями, шукав та усував пошкодження. Вони ходили по місту, шукали витоки газу, усували їх за допомогою звичайної ізоленти, пластиліном, гумкою, а потім їздили заварювали. Вони отримували дозволи та розпорядження для виїзду на місце пошкоджень. Також проводилися роботи для підключення Хлібзаводу до газопостачання. ОСОБА_7 була постійно на підприємстві, здійснення на неї тиску він не бачив. Вільного доступу до підприємства не було, на вахті сиділи наймані сторонні люди, охоронці в цивільному. Потім на території мешкали контролери у військовій формі РФ, звідки вони з`явилися, він не знає, але вони там мешкали, вони ходили по підприємству. Йому відомо, що знімалися лічильники та ставилися калачі, це перехідний патрубок, через що облік газу був неможливий, для чого це робилося, йому невідомо. Напевно, це рішення прийняла ОСОБА_7 , оскільки без її дозволу ніхто нічого не робив. ОСОБА_7 їздила на наради до окупаційної влади, він сам возив її за її проханням, що саме там відбувалося, йому невідомо. На підприємстві зі службових автомобілів стояв «ГАЗОН», «УАЗ» без лобового скла, «ГАЗЕЛЬ» їздила працювала, «УАЗ» та «Жигулі». ОСОБА_7 погрожувала ОСОБА_29 , що якщо він не поверне «ГАЗЕЛЬ», відправить до нього військових, які мешкали на підприємстві, поїде разом з ними та забере автомобіль. ОСОБА_7 йому казала це особисто на подвір`ї підприємства. На підприємстві палива на той час не було. Під час окупації він вважав себе працівником АТ «Харківгаз», але на автівках були вивіски АТ «Изюмгаз» російською мовою. Під час зустрічі з чоловіком ОСОБА_7 , останній просив дати покази на користь ОСОБА_7 . ОСОБА_7 він сприймав як в.о. керівника АТ «Ізюмгаз», оскільки було написано на паперах, він особисто їх бачив, вона їх підписувала.

До середини квітня 2022 року до нього до дому завітали декілька озброєних військових. Його не було вдома. Військові провели огляд будинку. Через декілька тижнів вони знов приїхали додому, він знов був відсутній. Вони сказали, щоб він наступного дня сам приїхав на восьму годину ранку до будинку водоканалу з робочих питань. Наступного дня він приїхав туди, повідомив хто він, йому наказали їхати на інший бік річки до будівлі АТ «Харківгаз». Він приїхав, представився, йому сказали почекати ОСОБА_7 , яка хоче з ним поспілкуватися. ОСОБА_7 сказала, що вона старша, вирішує всі питання, керує людьми, які залишилися в окупації працювати в АТ «Харківгаз», сказала всі питання вирішувати через неї. Повідомила, що у неї є думка відновити подачу газу на м. Ізюм, він сказав, що там йдуть бої, він туди не поїде, а по друге, такі питання він самостійно вирішувати не буде, та йому треба це з`ясувати з керівництвом, вона попросила зв`язатися з керівництвом. Вона йому не погрожувала. Через два тижні він вийшов на зв`язок з керівництвом, яке повідомило, що це робити не бажано, оскільки з іншого боку АТ «Харківгаз» ці обсяги не підтверджує, кількість видобутого газу вони не фіксують, тому вони сказали, якщо буде можливість, закрити всі свердловини. Приблизно через 2 тижні до нього приїхала ОСОБА_7 разом із ОСОБА_30 , який раніше, у 2015 році, був представником АТ «Харківгаз», відбулася розмова, він повідомив думку керівництва та що приймати участь в цьому він не буде і відновлювати роботу свердловини не буде, за можливості краще припинити подачу газу. Йому відповіли, що не дадуть цього зробити. Він максимально відсторонився від усіх цих процесів. Ще через два тижні знов відбулася зустріч. Оскільки на той час ОСОБА_31 займався обліком газу, питав про магістральний газопровід, який проходить через м. Ізюм. На Співаківському ГР існує 33 свердловини, підключено 30 свердловин, свердловина №45 газопроводу немає, вона спостережний фонд, газ не видобуває, свердловини №17, №19 на той момент мали порив шлейфа, також газ не видобували. На випадок бойових дій нормативних актів щодо ліквідації аварійних ситуацій на Товаристві не було. За час окупації м. Ізюм технічної можливості з`ясування кількості спожитого газу на Співаківському ГР можливості не було.

Свідок ОСОБА_9 надала пояснення про те, що З 10-15.03.2022 до неї приїхав ОСОБА_32 з пропозицією працювати на окупаційну владу, розповідав, щоб всі комунальні служби в м. Ізюм працювали, щоб вона очолила роботу в Міськгазі. Він приїжджав декілька разів. Потім до неї особисто приїжджав ОСОБА_33 та пропонував роботу, вона відмовилась. У кінці березня 2022 прийшла її племінниця та сказала, що очолила роботу АТ «Харківгаз» ОСОБА_7 . На початку квітня 2022 року ОСОБА_7 приїхала до неї на службовому автомобілі, який забрали у ОСОБА_34 і ОСОБА_35 російські військові, та розповідала, що Ізюмську дільницю покинули, немає нікого, аварійна служба не може працювати без керівника, а треба робити аварійні заявки, хоче поновити газ у м. Ізюм. ОСОБА_9 повідомила, що АТ «Харківгаз» заборонило працювати з агресором та виконувати лише їх вказівки, вона повинна все узгоджувати з керівництвом. ОСОБА_7 повідомила, що телефонувала до головного інженера, який дозволив їй проводити аварійні роботи, і що вона планує їздити на наради, слухати, що там скажуть та приймати рішення. ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_7 , що вона не буде таке робити, оскільки керівництво у них АТ «Харківгаз», вони виконують їх розпорядження та самовільно приймати рішення не може. ОСОБА_7 пропонувала їй працювати разом під її керівництвом. З квітня 2022 року ОСОБА_7 очолила Товариство. ОСОБА_9 кожного дня була на підприємстві, заходила в свій кабінет, бачила ОСОБА_7 , як вона керувала, їздила на наради, особисто їй видали автомобіль, який забрали у ОСОБА_36 , ОСОБА_7 на цьому автомобілі їздила на наради. ОСОБА_7 повідомила їй, що їздила на нараду в міськраду, яку проводить ОСОБА_33 . До квітня 2022 року ОСОБА_9 ходила на підприємство вільно, були вибиті вікна. Після цього за проханням ОСОБА_7 на підприємстві з`явилася охорона, так звана «народна міліція». Вказана охорона ОСОБА_9 не пропустила, потім вийшла ОСОБА_7 та повідомила, що вона не може зайти, оскільки ОСОБА_7 тепер начальник Ізюмського міськгазу. ОСОБА_9 запитала, коли вона стала начальником, ОСОБА_7 повідомила, що, коли Росія прийшла, тоді і стала. Попри охорону ОСОБА_9 потрапила до свого кабінету, двері в кабінет зламані, в кабінеті все перевернуто. У цей час до кабінету зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , якого вона взяла на посаду замість ОСОБА_9 , вони почали їй розповідати, що вони тепер керівники, зібрали колектив, відновлюють життєдіяльність міста. ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_9 , що ОСОБА_7 запросила його на посаду заступника з обліку газу, нарешті він став керівником завдяки теперішньому керівництву ОСОБА_7 , Російська Федерація призначила їх керівниками. ОСОБА_7 сказала, що України тут не буде ніколи, буде Росія, треба працювати. ОСОБА_9 доповіла про це ОСОБА_37 та рекомендувала ОСОБА_7 подзвонити ОСОБА_37 та узгодити свої дії, на що вона повідомила, що не може йому додзвонитися. ОСОБА_13 малював схеми як підключити пивзавод, хлібзавод до газопостачання та повідомив їй, що ОСОБА_7 на нараді дали завдання підключити ці підприємства. ОСОБА_13 разом із ОСОБА_7 підключили до газопостачання тих людей, які підтримали окупаційну владу та яких ОСОБА_9 відключила за крадіжку газу. ОСОБА_7 всіх підключила за вказівкою ОСОБА_38 . Свідок ОСОБА_9 повідомила, що коли її забрали до катівні з 01.07.2022 по 10.07.2022 та катували її, їй повідомили, що ОСОБА_7 давала всі покази про неї, про її сім`ю, про її сина, коли він працював юристом в АТ «Харківгаз». З квітня 2022 року по 01.07.2022 представники окупаційної влади проводили у неї вдома обшуки, викрали майно, гроші, приходили кожну неділю, шукали її сина, оскільки він був працівником СБУ. Багато тонкощів стосовно її сина знала лише ОСОБА_7 , оскільки вона їй багато чого розповідала. Коли 01.07.2022 її забрали на катівню, сказали, що їм потрібен кваліфікований спеціаліст, що ОСОБА_7 може організувати набір контролерів, програмістів, а вона їм потрібна саме для обліку газу, щоб всі гроші за спожитий газ списувати з населення на користь Російської Федерації. ОСОБА_7 керувала Ізюмським відділенням АТ «Харківгаз» з квітня по вересень 2022 року. Все місто Ізюм живилося газом з м.Краматорська. Співаківське ГР було додатковим постачальником, щоб не загасити це родовище, влітку, коли інших юридичних осіб не було, цього родовища вистачало на все місто. Звідти газ попадає в місто по газових мережах. На родовищі є лічильник, через який йде облік, скільки газу дала свердловина, потім через ліс йде транспортна система та розподіляє газ по ГРП. Під час окупації працювало до 3-5 ГРП. Комерційний вузол обліку механічний працював в той час у місті, дозволяв вести облік, він приводиться тиском газу. В період окупації, після пуску газу, його облік не вівся. Всім працівникам АТ «Харківгаз» доводили до відома положення Інструкції щодо порядку роботи у разі окупації, скидали пам`ятку: не працювати на окупаційну владу, виконувати тільки вказівки керівництва АТ «Харківгаз», самостійно не приймати ніяких рішень, забезпечити, якщо потрібно, безаварійну подачу газу населенню. У аварійній службі є цілий перелік заходів, у разі настання техногенних обставин. На Ізюмській дільниці АТ «Харківгаз» зберігалися всі відомості також у паперовому вигляді у неї та у контролерів: всі персональні дані абонента, адреса, лічильники, тип лічильника, площа будинку, кількість осіб, які мешкають в будинку, який борг, кількість нарахувань. Ці дані використовуються для обліку спожитого газу та формування квитанцій. У ході досудового розслідування ОСОБА_9 писала заяву про здійснення на неї тиску з боку чоловіка ОСОБА_7 , оскільки він після окупації кожен день ходив біля Ізюмського відділення АТ «Харківгаз», спілкувався з працівниками, особисто їй він не погрожував.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що в кінці квітня приїхав ОСОБА_33 з пропозицією вийти на роботу для організації роботи газової служби, дружина відмовилась. Потім ОСОБА_7 приходила до них сама, та повідомила дружині, що треба організовувати роботу газової служби, треба відновлювати в м. Ізюм газ, треба людьми керувати, на що його дружина відповіла, що є керівництво АТ «Харківгаз» та вони приймають всі рішення, ніяких вказівок про відновлювання не давали, вони постійно на телефонному зв`язку, на той час мобільний зв`язок з керівництвом ще був, тому ніяких відновлень бути не може. Він був присутній під час вказаної бесіди. Вони побачили, що ОСОБА_7 приїхала зі слюсарем на автівці, яку забрали російські військові у іншого слюсаря, йому це було відомо, оскільки вказаний автомобіль знаходився на підприємстві, коли вони приходили знов на підприємство, автівки цієї вже не було, йому сказали, що її забрали військові. В подальшому, коли вони прийшли на підприємство, люди, які працювали на підприємстві, їм повідомили, що там керує ОСОБА_7 як керівник. ОСОБА_7 повідомила, що вона ходила до народного мера ОСОБА_38 та пропонувала свої послуги, про примушування її до цієї посади не казала. Начальник Співаківської ГРМ дав команду закільцевати трубу за день-два до окупації лівої частини міста, потім тиск газу почав зменшуватись, в другій частині березня 2022 року газ припинився постачатися. ОСОБА_9 звернулася до керівництва АТ «Харківгаз», вони зв`язались з «Щебелинкагазвидобування», у яких знаходиться в підпорядкуванні вказане газове сховище, дозволили відновлення, після цього їм скинули адресу майстра ОСОБА_39 , який обслуговував родовище та перебував в м. Ізюм. ОСОБА_10 поїхав до нього додому, вдягли форму «Харківгаз» та поїхали в ліс, посеред ГРМ був приліт авіабомби, де ОСОБА_40 частково відновив мережу. Потім вони поїхали, все закрили, після цього газ під великим тиском надходив до декількох районів м. Ізюм. Він знайшов слюсаря і з ним об`їхали дві ГРП та швидко там відпрацювали. Вони знімали тиск та телефоном повідомляли ці дані майстру Ізюмської дільниці раз в два дні. Коли тиск почав падати, він звернувся до ОСОБА_41 , він сказав, що вже нічого не зробить, до нього приїжджала ОСОБА_7 з намаганням, щоб він відновив газ, на що він не погодився, потім він знов заїжджав до ОСОБА_41 , його мати сказала, що приїжджали озброєні люди та шукали ОСОБА_41 двічі, проводили обшуки, лякали її, якщо вона його не видасть, та йому сказала, що він на пасіці то він перебуває там, ховається. Свідок ОСОБА_10 бачив ОСОБА_7 декілька разів, коли вона приїжджала до ОСОБА_38 на службовому автомобілі та йшла на нараду. Ще він зустрічав її на підприємстві, потім на підприємстві з`явилася охорона, яка повідомила, що на підприємство можна заходити лише з дозволу ОСОБА_7 , а він такого дозволу не має. У травні 2022 року також поміняли замки на ГРП за вказівкою ОСОБА_7 , тому він втратив до них доступ. З квітня 2022 року у них вдома та у будинку сина його дружини кожен тиждень військові в формі зі зброєю проводили обшуки, перевертали речі, казали, що це через те, що син працює у СБУ. На підприємстві всі ключі знаходилися на аварійці, у тому числі від його кабінету. В червні 2022 року до нього приїхав чоловік на службовому транспорті та сказав, щоб він прийшов на роботу та відкрив свій кабінет. Коли він прийшов на роботу, охоронець його знов не впускав, він зайшов у кабінет, двері були виламані, хоча ключі знаходилися на аварійці, все було перевернуто, наче проводився обшук. У кабінеті дружині було теж саме, всі папери були перекинуті. Потім йому розповіли, що двоє озброєних представників Російської Федерації з одним цивільним провели обшук, після чого з кабінетів зникло майно. Через два дні він з дружиною прийшли на підприємство, ОСОБА_7 була на місці, перегородила вхід на дверях, кричала ОСОБА_9 , що вона тут ніхто, не має права там знаходиться, пошкодує, що прийшла. Він запитав у ОСОБА_7 щодо крадіжки його майна, вона повідомила, що це вже не його майно. Через два три дні до них приїхали озброєні військовослужбовці Російської Федерації, наділи на них кайданки, мішки на голови, казали, що скажуть зараз, де його майно, та відвезли їх у невідомому напрямку. Його тримали у гаражі, дружину тримали окремо. На другий день вночі зайшли до нього в гараж, приблизно 6 чоловіків, почали його бити, та весь час повідомляли, що розкажуть, де його майно і кому він збирався повідомити в м. Харків, де його майно. Через три дні його повели в інше приміщення, де його били батогом та головою вдарили в косяк, також говорили про його майно. На роботі він повідомляв, що допоки їх не звільнять українські військові, газу не буде, всі вони рахуються в «Харківгаз». Це все при катуванні йому згадали. Вони з дружиною знаходилися в полоні 10 днів.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_7 він знав по роботі, оскільки до 2018 року він працював в Ізюмській дільниці АТ «Харківгаз», з якої звільнився за власним бажанням. Під час окупації він зустрів чоловіка ОСОБА_7 , з яким також був знайомий. Після цієї зустрічі він з дружиною був на ринку, коли повернулися до дому, сусіди сказали, що до них приїжджали люди, сказали, що ще приїдуть, виявилося, що це була ОСОБА_7 . Потім вона приїхала знов з приводу пропозиції роботи в «Харківгаз». Саме вона приїжджала, оскільки вона була керівником на той момент. Він одразу не погодився, а в подальшому прийняв пропозицію. ОСОБА_7 призначила його на посаду заступника начальника з обліку газу, оскільки він в цій сфері працював з 2012 року до 2018 року. Оскільки облік газу на той момент неможливо було вести, це фактично були роботи з реєстрації лічильників, які були зняті у зв`язку з непридатністю або з інших причин. Коли ОСОБА_7 виїжджала в окупаційну адміністрацію, вона брала його з собою, і він чекав біля будівлі, в якій була вказана окупаційна адміністрація. Під час роботи КП «Ізюмгаз» технічні працівники ремонтували газопровід, якщо були витоки газу, мотали дірки, відрізали там, де було сильне пошкодження, знімали лічильники, були непрацездатними стан. Під час спілкування ОСОБА_7 не говорила про здійснення на неї тиску з боку окупаційної влади. «Ізюмгаз» здійснювало свою діяльність там, де раніше була Ізюмська дільниця. ОСОБА_9 - це заступник начальника Куп`янської філії АТ «Харківгаз» з питань газопостачання, він бачив її, коли вона приїздила на підприємство, її не пропускали охоронці, це були цивільні, їх мабуть найняли на роботу, вони там були постійно, йому не відомо, хто їх призначив. Кабінет ОСОБА_9 зламали окупаційні війська, вони прийшли та сказали, що їм треба побачити особисто всі кабінети, вони повинні бути відкриті. Кабінет ОСОБА_9 був зачинений, ключів не було, і вони вибили двері. На території підприємства були російські військові, вони розташовувалися в кімнаті контролерів. Газ ніхто не включав і не відключав в місті, на місто Ізюм газ постачався з двох напрямків, це місцеве родовище та Ізюмська ГРС, яку відімкнули повністю ще до окупації, а місцеве родовище не відключали, оскільки зі свердловин газ має виходити в будь-якому випадку, тому в тому чи іншому обсязі він все одно потрапляв до газової мережі. На Співаківському ГРМ був встановлений механічний лічильник, до якого був підключений коректор, який автоматично вводить дані для корекції та приводить його до стандартних умов. По будь-якому приладу газу, якщо в ньому є механічний механізм обліку, можна обрахувати за формулами приблизний об`єм газу. Працівники «Ізюмгазу» не могли збільшити подачу газу, оскільки воно вимагає обслуговування газових свердловин, які виконувало тільки «Щебелинкагазвидобування». З цього приводу вони їздили до майстра Співаківського родовища, він сказав, що це неможливо, оскільки жодного працівника у нього не залишилось, а він туди не піде, оскільки там все заміновано.

Таким чином свідки, покази яких узгоджуються між собою, підтвердили в повному обсязі фактичні обставини справи, а саме те, що обвинувачена займала відповідну посаду виконуючої обов`язки начальника КП Ізюмзаг, відвідувала наради з представниками окупаційної адміністрації рф в місті Ізюм, за результатами яких приймались спільні рішення, які в подальшому реалізовувала ОСОБА_7 на шкоду Україні.

Крім того, вказані покази підтверджують обставини незаконного працевлаштування ОСОБА_7 працівників, незаконного залучення до співпраці фахівців у сфері газопостачання, видобутку та обліку газу до роботи та співпраці КП КП Ізюмзаг, здійснення інвентаризацію газових мереж та об`єктів, що належать АТ «Харківгаз», в тому числі Ізюмській дільниці газопостачання Куп`янського ТП АТ «Харківгаз», з метою подальшого незаконного передання об`єктів КП «Ізюмгаз», здійснення заходів для збільшення видобутку газу зі свердловин УКПГ Співаківського ГР АТ «Укргазвидобування», засновником та єдиним акціонером якого є НАК «Нафтогаз Укргазвидобування», 100% акції якого належать державі в особі Кабінету Міністрів України та використання видобутого газу без передачі обліку за споживання до АТ «Харківгаз».

Також вказані свідки підтвердили, що ОСОБА_7 не робила це під будь якою формою примусу, а навпаки проявляла ініціативу, говорила, що Україна ніколи на цю території не повернеться і треба керувати людьми, незважаючи на заборону співпрацювати з окупаційною адміністрацією.

Суд першої інстанції надав належну оцінку показам вказаних вище свідків і з такою оцінкою колегія суддів погоджується в повному обсязі.

Будь яких відомостей, які б ставили покази свідків під сумнів, сторона захисту не надала.

Покази свідків, в тому числі повністю підтверджують подію злочину та причетність до його вчинення обвинуваченої.

Більшість свідків особисто бачили дії ОСОБА_7 , оскільки були її підлеглими або колегами, при цьому ОСОБА_7 жодній особі не повідомляла про те, що такі дії нею здійснювались під тиском.

Доводи обвинуваченої про те, що вона працювала на благо місцевих жителів та просто намагалась допомогти у скрутні часи громаді, повністю спростовуються як показами свідків так і відомостями, які зафіксовані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, якими встановлено та зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_7 з різними особами, зокрема зі своєю дочкою ОСОБА_42 .

В телефонних розмовах ОСОБА_7 повідомляла, що обіймає посаду керівника, отримує зарплату в розмірі 77500 рублів, повідомляла дочці про те, що деякі місцеві жителі вважають що вона своїми діями вчиняє злочин, при цьому ОСОБА_7 поставила в своїй організації військову охорону і тепер ніхто просто туди зайти не має можливості.

Також в телефонній розмові ОСОБА_7 повідомляла про те що деякі жителі міста Ізюма говорять про неї різні негативні речі, що є неприпустимим для неї у зв`язку з важкою ситуацією що склалась.

Пізніше ОСОБА_7 повідомила, що громадянку ОСОБА_43 затримали, заклеїли їй очі, рот та кинули її в каталашку (дослівно) та також повідомила, що ОСОБА_44 сама винна.

Вказані відомості повністю спростовують версію обвинуваченої, щодо її ініціативи допомогти жителям міста Ізюма на безоплатній основі без допомоги державі агресору.

Навпаки телефонні розмови свідчать про те, що ОСОБА_7 добровільно зайняла посаду, отримувала за це заробітну платню на систематичній основі, організувала військову охорону підприємства та відповідно здійснювала умисні дії, спрямованих на допомогу державі агресору рф та окупаційній адміністрації рф.

Більш того, зміст розмов, а саме побоювання ОСОБА_7 про можливу кримінальну відповідальність за свої дії додатково свідчить про усвідомлення нею значення своїх дій та відповідно про наявність складу злочину, передбаченого відповідною статтею КК України.

За вказаних обставин, така версія обвинуваченої повністю спростована.

Фактичні дані, на підставі яких суд встановив обставини цього кримінального провадження містяться також в інших досліджених доказах, які також є належними та допустимими.

Зокрема судом були досліджені чисельні файли з документами, які містились на жорстких дисках, серед яких були текстові документи - заявки на паливо, заявки мастило, заявки на фільтри, списки працівників відділу, табель, список працівників Ізюмгаз, трудовий договір, заяви про прийняття на роботу, накази про прийняття на роботу, та скани наказів про прийняття на роботу з підписом ОСОБА_7 як виконуючої обов`язки начальника Ізюмгаз, платіжні відомості, штатний розпис працівників.

Захисник у своїй апеляційній скарзі ставить під сумнів допустимість та законність низки зібраних у справі доказів.

Вважає, що ці докази є недопустими внаслідок допущених чисельних порушень, а отже вважає що суд не міг такі докази покладати в основу обвинувального вироку.

Колегія суддів з такими доводами сторони захисту не погоджується та вважає, що стороною обвинувачення доведено законність джерела та способу отримання доказів. Їх отримано належним суб`єктом, в межах строків досудового розслідування.

Згідно з положеннями ст. 85 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Наведені судом першої інстанції докази, згідно ст. 85, 86 КПК, є належними та допустимими.

Підстав для визнання доказів недопустимими судом апеляційної інстанції не установлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих ст. 87 КПК.

Усі досліджені докази відкриті стороною обвинувачення стороні захисту у порядку статті 290 КПК.

Апелянтом не наведено достатніх фактів, що свідчили б про недостовірність будь-якого із поданих доказів. Тому докази є достовірними.

Зокрема захисник вважає за необхідне визнати недопустимим, в тому числі повідомлення про протиправну діяльність, що містить ознаки кримінального правопорушення, за підписом заст. начальника 6 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Харківській області ОСОБА_45 на адресу начальника СВ Управління СБ України в Харківській області від 08.06.2022 №70/5/6-1841 (т. 2 а.с. 56), відповіді на доручення слідчого 6 відділу ГВЗНД УСБУ в Харківській області №70/5/6-6336 від 13.09.2022 за підписом заступника начальника 6 відділення ГВ ЗНД УСБУ в Харківській області ОСОБА_46 на адресу начальнику СВ Управління СБ України в Харківській області (т. 2 а.с. 61), відповіді на доручення слідчого 6 відділу ГВЗНД УСБУ в Харківській області №70/5/6-5489 від 29.08.2022 за підписом заступника начальника 6 відділення ГВ ЗНД УСБУ в Харківській області ОСОБА_46 на адресу начальнику СВ Управління СБ України в Харківській області (т. 2 а.с. 62), протоколу огляду від 31.10.2022 диску CD-R №682 від 16.09.2022 разом із додатком, диском CD-R №682 від 16.09.2022 (т. 4 а.с. 19-22); протоколу огляду від 30.10.2022 диску CD-R №474 від 09.08.2022 разом із додатком, диском CD-R №474 від 09.08.2022 (т. 4 а.с. 23-28), колегія суддів вважає необхідним також зазначити таке.

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини та використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі частин 1-3 ст. 87 КПК України. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК України, саме по собі не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України.

У разі встановлення іншого порушення прав і свобод людини, крім істотних, суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та національного законодавства.

Крім того, при вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, суд в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження».

Саме виходячи з наведених вище класифікації недопустимих доказів та критеріїв перевірки доказів на допустимість, колегія суддів перевірила доводи захисту щодо недопустимості фактичних даних, отриманих з істотними порушеннями КПК України.

Колегія суддів зазначає, що вказуючи на порушення, на думку захисту, вимог кримінального процесуального закону з боку органу досудового розслідування, стороною захисту не наведено аргументів, які саме права і свободи ОСОБА_47 були порушені у цій конкретній процесуальній ситуації.

Що стосується тверджень захисника про визнання недопустимими доказами результатів негласних слідчих (розшукових) дій, оскільки ухвали суду про дозвіл на проведення НСРД стороні захисту під час досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України не відкривались, то вони є необгрунтованими.

Суд першої інстанції надав оцінку таким доводам захисника та зазначив про те, що під час судового розгляду прокурором була відкрита ухвала Апеляційного суду від 17.01.2023, якою надавався дозвіл на проведення НСРД щодо ОСОБА_7 (т.5 а.с. 66, 68-69).

Не відкриття ухвал, якими надано дозвіл на проведення НСРД до моменту передачі кримінального провадження до суду, не може стати безумовною підставою для визнання всіх результатів НСРД недопустимими доказам. Лише у випадку відсутності у сторони обвинувачення і ненадання суду під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідних ухвал слідчих суддів про дозвіл на проведення НСРД, суд може поставити під сумнів допустимість отриманих результатів НСРД як доказів.

Таким чином, зміст матеріалів кримінального провадження спростовує твердження сторони захисту про недотримання, в контексті приписів КПК, як порядку виготовлення протоколів НСРД і додатків до них, так і долучення їх до матеріалів справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, а тому доводи сторони захисту в цій частині відкидаються судом, як такі що не відповідають матеріалам справи.

Щодо доводів захисника про визнання протоколу затримання від 13.09.2022 очевидно недопустимим доказом з підстав часу фактичного затримання та застосування насильства до ОСОБА_7 , колегія суддів вважає такі доводи також безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою колегії суддів Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2023 в порядку ст. 206 КПК України доручено Харківській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону провести перевірку усного повідомлення обвинуваченої ОСОБА_7 щодо обставин її затримання 12.09.2022 в м. Ізюм за адресою вул. Стадіонна, 25 (т. 5 а.с. 125, 126-127).

В мотивувальній частині вказаної ухвали викладено, зокрема, що в судовому засіданні ОСОБА_7 зазначила, що вона затримана 12.09.2022 в м. Ізюм за адресою вул. Стадіонна, 25. При цьому, обвинувачена пояснила, що фактично вона затримана 12.09.2022 в період часу з 14.00 год. 15.00 год., працівники СБУ вділи целофановий пакет їй на голову, зв`язали руки скотчем, провели в якесь приміщення, працівник СБУ словесно погрожував, що вона зрадниця, сказав замовчати або вдарить по голові прикладом. Посилалася на присутність сина ОСОБА_9 , який представився ОСОБА_48 та який начебто є праціником СБУ, який зробив її фото та сказав, що відправить матері, щоб та зраділа її затриманню. Потім її посадили в машину та відвезли в якесь приміщення, там вона пробула до ранку, майже добу. Потім її привели до слідчого з пакетом на голові, прізвище слідчого не пам`ятає. Він викликав адвоката з безкоштовної правової допомоги, після чого прибув адвокат ОСОБА_49 , попросив надати особисте побачення з нею, після чого вони поспілкувалися в коридорі, потім повернулись в кабінет слідчого та склали протокол затримання. В суд її доставили 15.09.2022. Крім того, захисник просив дослідити в судовому засіданні ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2022, в мотивувальній частині якої зафіксовано, що, зокрема, підозрювана ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що син свідка ОСОБА_9 є співробітником СБУ та погрожував їй та її чоловіку, при затриманні її незаконно утримували добу в невідомому приміщенні.

За вказаних обставин, в порядку ст. 206 КПК України колегія суддів доручила Харківській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону, провести перевірку усного повідомлення обвинуваченої ОСОБА_7 щодо обставин її затримання 12.09.2022 в м. Ізюм за адресою вул. Стадіонна, 25.

Перевірку вказаних обставин було доручено здійснити в порядку ст. 206 КПК України Харківській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону зазначеною ухвалою колегії суддів Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2023, а саме: усного повідомлення обвинуваченої ОСОБА_7 щодо обставин її затримання 12.09.2022 в м. Ізюм за адресою вул. Стадіонна, 25 (т. 5 а.с. 125, 126-127).

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_50 від 07.08.2024 про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження №0000070 від 26.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діях працівників УСБУ в Харківській області складу кримінального правопорушення (т. 6 а.с. 94, 95-98)

Таким чином, доводи щодо незаконного затримання обвинуваченої не підтвердились за результатом проведення досудового розслідування, про що свідчить постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 26 січня 2024 року.

Даних про скасування вказаної постанови матеріали справи не містять.

Серед інших доводів, захисник вважає недопустимим доказом письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 14.09.2024 та з цієї підстави всі зібрані у кримінальному провадженні докази також є недопустимим.

Колегія суддів також не погоджується з такими доводами, оскільки суд першої інстанції і в цій частині надав оцінку вказаним обставинам.

Зокрема судом першої інстанції у вироку зазначено вичерпні аргументи законності письмового повідомлення про підозру.

Колегія суддів зазначає, що визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

Надання прав, покладення обов`язків та визначення обсягу відповідальності за своєю юридичною природою потребує письмової форми заради уникнення суб`єктивізму та забезпечення правової визначеності.

Чинний КПК України у ст. 110 передбачає, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечуються дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК, у тому числі, постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

За змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

Згідно з наданою в судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 ксерокопією постанови заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_51 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 14.09.2022, у кримінальному провадженні №0001785 від 10.06.2022 за ч. 1 ст. 111-2 КК України змінено групу прокурорів та визначено склад прокурорів відділу нагляду за додержанням законів органами Державної прикордонної служби та СБУ обласної прокуратури ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , а також начальника та заступника начальника вказаного відділу ОСОБА_56 й ОСОБА_57 , відповідно (т. 7 а.с. 59).

Так, дійсно вказана постанова не була відкрита стороні захисту під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, при цьому захисник не зазначає, який вплив має невідкриття вищевказаних постанов у порядку ст. 290 КПК України на оскаржене судове рішення з огляду на те, що ці процесуальні документи були надані стороною обвинувачення на стадії судового розгляду та сторона захисту мала можливість реалізувати принцип змагальності та висловити свою позицію щодо доведеності порушень, якщо вони мали місце.

Колегія суддів вважає, що невідкриття цих постанов стороні захисту на стадії виконання ст.290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 цього Кодексу та автоматично не зумовлює визнання доказів недопустимими й скасування за п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України судових рішень.

Отже, невідкриття стороні захисту наданої під час судового розгляду постанови про призначення групи прокурорів на виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не зумовлює визнання доказів отриманих під час досудового розслідування недопустимими.

Стосовно заяв ОСОБА_15 (т.2 а.с. 63), ОСОБА_23 (т.2 а.с. 64), ОСОБА_58 (т.2 а.с. 65), адресованих слідчому СВ УСБУ в Харківській області, колегія суддів суду першої інстанції не взяла до уваги зазначені в них пояснення та врахувала вимоги норм кримінального процесуального законодавства щодо безпосередності дослідження доказів, зокрема показань.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_59 були допитані в ході судового розгляду як свідки і надані ними відповідно під час допитів показання, які були предметом безпосереднього дослідження суду, прийняті як докази, та яким надана оцінка.

Таким чином, посилання захисника на незаконність вироку в частині врахування заяв вказаних свідків наданих ними слідчому, не сприймаються апеляційним судом, оскільки зміст таких заяв судом першої інстанції не був врахований.

Порушення права обвинуваченої на захист також не вбачається, обвинувачена була забезпечена кваліфікованим захисником, позиція захисту була активною, весь час, як під час досудового розслідування, так і судового розгляду, ОСОБА_7 була представлена захисником.

Поряд з вказаним, колегія суддів наголошує на тому, що захисник жодних клопотань про необхідність дослідження судом апеляційної інстанції доказів не заявляв, а тому колегія суддів надає оцінку доводам апеляційної скарги лише в межах судового слідства, проведеного судом першої інстанції.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

В своїй апеляційній скарзі, захисник ставить під сумнів правильність кваліфікації дій обвинуваченої, вважає, що в діях обвинуваченої відсутній склад інкримінованого злочину.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , у період з 29.04.2022 по 09.09.2022, перебуваючи на окупованій території Ізюмського району Харківської області, вчинила пособництво, тобто умисні дії, які спрямовані на допомогу державі-агресору і окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації, а також підтримки рішень та дій держави-агресора і окупаційної адміністрації держави-агресора, а саме Російської Федерації.

У період не пізніше 29.04.2022 у ОСОБА_7 , яка перебувала на окупованій території Ізюмської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на вчинення пособництва, тобто здійснення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору та окупаційній адміністрації РФ, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації, а також підтримки рішень та дій РФ та окупаційної адміністрації РФ. У період не пізніше 29.04.2022 на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області за сприяння представників окупаційної адміністрації РФ ОСОБА_7 , маючи вказаний вище кримінальний протиправний умисел, добровільно очолила «КП Ізюмгаз», зайнявши посаду «виконуючого обов`язки начальника».

У свій протиправній діяльності, ОСОБА_7 здійснювала незаконне працевлаштування працівників, незаконне залучення до співпраці фахівців у сфері газопостачання, видобутку та обліку газу до роботи та співпраці КП КП Ізюмзаг, здійснення інвентаризацію газових мереж та об`єктів, що належать АТ «Харківгаз», в тому числі Ізюмській дільниці газопостачання Куп`янського ТП АТ «Харківгаз», з метою подальшого незаконного передання об`єктів КП «Ізюмгаз», здійснювала заходи для збільшення видобутку газу зі свердловин УКПГ Співаківського ГР АТ «Укргазвидобування», засновником та єдиним акціонером якого є НАК «Нафтогаз Укргазвидобування», 100% акції якого належать державі в особі Кабінету Міністрів України та використання видобутого газу без передачі обліку за споживання до АТ «Харківгаз».

Колегія суддів вказує, що злочинна діяльність обвинуваченої була направлена не просто на обіймання певної посади у окупаційній адміністрації рф, діяльність була направлена на пособництво здійснення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору та окупаційній адміністрації рф, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації, а також підтримки рішень та дій рф та окупаційної адміністрації рф.

Про вказане свідчать встановлені фактичні обставини.

При цьому, ОСОБА_7 відвідувала наради з представниками окупаційної адміністрації рф, за результатами яких спільно приймалися рішення, які в подальшому ОСОБА_7 реалізовувала на шкоду Україні.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що обвинувачена такі дії виконувала добровільно, про що свідчать покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_13 .

Таким чином, дії обвинуваченої кваліфіковані вірно, підстав для зміни кваліфікації судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, дослідивши всі зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй дій.

З огляду на вказане, колегія суддів відкидає доводи сторони захисту щодо оспорювання фактичних обставин справи.

При цьому судом першої інстанції, сторонам були створені належні та рівні умови для реалізації своїх прав.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційній скарзі мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченої, а також щодо незгоди з наданою судом оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Доводів, щодо незгоди з призначеним обвинуваченій покарання, апеляційна скарга не містить, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінку оскаржуваному вироку в частині призначеного покарання.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді