Справа номер 145/1462/24
Провадження номер 1-кп/145/121/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні №0001152 від 28.06.2024, та додані до нього документи, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.04.2025 скасовано вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.08.2024 щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України. Призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, але не довше ніж до початку судового розгляду в суді першої інстанції.

11.04.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали судової справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001152 від 28.06.2024.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.04.2025 призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні на 06.05.2025, яке відкладено на 26.05.2025.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення обвинувального акта до судового розгляду. Також повідомив, що участі захисника у кримінальному провадженні не потребує.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечив щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Тиврівському районному суду Вінницької області, у підготовчому судовому засіданні не встановлено підстав для прийняття будь-якого з рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, а тому можливо призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 31 КПК України кримінальне провадження слід здійснювати суддею одноособово. З метою підготовки до судового розгляду суд вважає за доцільне визначити дату і місце проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 2 ст. 316 КПК України. В судове засідання викликати прокурора, обвинувачених та захисників.

Крім цього, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб.

Своє клопотання прокурор мотивував наступним чином.

Підставою для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність ризиків, які на даний час не змінились та продовжують існувати, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий умисний злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк десять років, а тому, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, він може спробувати переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Обвинуваченому ОСОБА_4 відомо місце роботи потерпілого та свідків, а тому перебуваючи на волі він зможе незаконно впливати на них. Стан здоров`я та вік обвинуваченого дозволяють утримувати його під вартою. На даний час не встановлено будь яких обставин, що свідчать про зменшення вказаних ризиків, тобто відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

Просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Судом з`ясовано думки інших учасників судового провадження з приводу заявленого прокурором клопотання.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки заявлені прокурором ризики не існують.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно також містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що відповідно до клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувального акта та інших матеріалів справи:

28 червня 2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

29.06.2024 ухвалою слідчого судді Вінницького районного суду Вінницької області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

08.07.2024 ухвалою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу захисника залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2024 року - без змін.

Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.08.2024 затверджено угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2024 року, укладену між прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

25.09.2024 ухвалою Вінницького апеляційного суду відмовлено обвинуваченому ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.08.2024 у кримінальному провадженні № 0001152 від 28.06.2024, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Верховного суду від 07.01.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25.09.2024 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 .

Постановою Верховного суду від 24.02.2025 касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 задоволено. Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25.09.2024 про відмову у відкритті апеляційного провадження скасовано і призначено новий розгляд у цьому суді. Обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24 квітня 2025 включно.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.04.2025 скасовано вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.08.2024 щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України. Призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, але не довше ніж до початку судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 , викладеному в обвинувальному акті, досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 , 28.06.2024 близько 17:00 год. прибув на територію хлібопекарні ФОП « ОСОБА_5 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою встановлення причин невиплати ОСОБА_5 грошових коштів за відпрацьований час співмешканці ОСОБА_8 .

Підійшовши до вище зазначеного підприємства, на його території, біля автомобіля марки «FIAТ DOBLO», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помітив ОСОБА_5 . В цей же час, в ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном та грошовими коштами ОСОБА_5 , які на його думку останній заборгував співмешканці ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_5 та відразу почав наносити удари руками і ногами по обличчю та тулубу останнього, завдавши не менше двох ударів кулаками та ногами в область тулуба та голови ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_5 , опираючись протиправним діям ОСОБА_4 , зміг зачинитися всередині свого автомобіля.

Доводячи до завершення свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , ударом ноги, розбив скло водійських дверей автомобіля, після чого продовжив наносити удари по голові та тулубу, завдавши потерпілому близько п`яти ударів руками та ногами. Коли супротив ОСОБА_5 був подавлений, ОСОБА_4 , виявив на полиці зверху, в салоні автомобіля, над лобовим склом сумку чорного кольору, яка належить ОСОБА_5 , вартість якої становить 301,70 грн, в середині якої знаходились грошові кошти в сумі 6000 грн, шкіряне портмоне, вартість якого становить 236 грн, та інші речі, які для потерпілого не становлять матеріальної цінності, а також вирвав з рук ОСОБА_5 мобільний телефон, марки «Samsung М-20» вартість якого становить 898 грн, після чого пішов з території «Хлібопекарні» з вище вказаними речами.

Викраденими речами, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 7435,70 грн.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що 29.06.2024 ухвалою слідчого судді Вінницького районного суду Вінницької області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який неодноразово продовжувався.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.04.2025, якою скасовано вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.08.2024 щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України, призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, але не довше ніж до початку судового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 1 ст. 183 КПК України зазначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд вважає, що клопотання прокурора узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

На переконання суду, в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання у разі доведення вини за скоєний злочин, особу обвинуваченого, репутацію та соціальні зв`язки, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, може: спробувати переховуватися від суду, оскільки йому може загрожувати покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі терміном до 10 років, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, тобто існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились.

При цьому суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, стадію кримінального провадження, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризикам та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене суд дійшов переконанння, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою в зв`язку з тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що, дає підстави вважати, що у подальшому він може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи встановленні під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обставини та те, що кримінальне правопорушенням, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , вчинене із застосуванням насильства, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в його клопотанні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є достатніми для переконання та не перестали існувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним, і саме тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому клопотання прокурора суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 31, 49, 54, 177, 183, 197, 199, 314-316, 331, 350, 369, 370, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Завершити підготовку справи до судового розгляду.

Призначити судовий розгляд Тиврівським районним судом Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001152 від 28.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області, яке відбудеться 02 червня 2025 року о 13 год. 00 хв.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та потерпілого.

Клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 26 травня 2025 року по 24 липня 2025 року включно.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 26 травня 2025 року по 24 липня 2025 року включно.

Копію ухвали суду вручити прокурору та обвинуваченому.

Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду проголошено о 09:15 годині 27 травня 2025.

Суддя ОСОБА_1