Справа № 344/9250/25
Провадження № 11-сс/4808/214/25
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002219 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2025 року клопотання задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 03 липня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування. Залишено раніше визначений розмір застави 2 000000 гривень.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів, а саме ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України. Прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, існують на даний час, та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема у пунктах 1, 3 та 5.

Крім того суддя дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру застави.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та продовжений ОСОБА_8 запобіжний захід замінити на домашній арешт в нічний час, враховуючи необхідність всіх медичних маніпуляцій. А якщо суд прийде переконання, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є доцільним то просить зменшити розмір застави.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним.

Зазначає, що ОСОБА_8 безпідставно підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Вказує, що відповідно до протоколу впізнання не конкретизовано за якими саме рисами обличчя свідок впізнала саме ОСОБА_8 , що є порушенням законодавства. А також до матеріалів справи не долучено жодного висновку експертизи, яка б підтверджувала наявність відбитків пальців рук ОСОБА_8 на вилученій зброї.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 з 14 березня 2025 року по 29 березня 2025 року перебував у лікарні з проникаючими ножовими пораненнями, ранами та гематомами, які нанесли ті самі особи, що й ОСОБА_10 .

Також зазначає, що ризики які вказані в клопотанні є нічим не доведені і є лише припущеннями.

Наголошує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання де проживає з дівчиною, йому слід продовжити лікування через його побиття, має місці соціальні зв`язки. Крім того через запровадження воєнного стану та неможливості виїзду, ризик переховуватись від суду є недоцільним. Також не є спроможним ризик впливу на свідків, оскільки всі свідки допитані органом досудового розслідування.

Вказує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту повністю нівелює заявлений та встановлений ризик і в змозі урівноважити інтереси сторін щодо запобігання вчиненню дій, спрямованих на перешкоджання розслідуванню кримінального провадження з одного боку та щодо забезпечення можливості захищатися від кримінального переслідування належним чином.

Наголошує, що суд першої інстанції при вирішення розміру застави не дотримався вимог закону. Оскільки в даному випадку відсутні потерпілі, які б зазнали ушкоджень то розмір застави для ОСОБА_8 є непосильним і не пов`язується з майновим станом підозрюваного, не співвідноситься за розміром з наявними ризиками, не відповідає рівню залученості підозрюваного до обставин, які перевіряються у цьому кримінальному провадженні, тобто є невиправдано високим та завідомо непомірним, а тому не може бути застосований. Більше того, підстав, які б були предметом розгляду клопотання не було встановлено для встановлення виключних випадків, які дозволяли призначити заставу у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу слідчого судді в частині залишення раніше визначеного розміру додаткового альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та постановити ухвалу про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Вважає, що вказана ухвала є незаконною у частині визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідчий суддя погодився з наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, але не надав правильної правової оцінки нормам п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України про те, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, мав право не визначити розмір застави у цьому кримінальному провадженні, оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_8 вчинений із погрозою застосування насильства.

Наголошує, що слідчий суддя не врахував інші обставини, а саме те, що предмет, який використовував підозрюваний для стрільби, не вилучений. Тому, у разі внесення застави та початку дії цього альтернативного запобіжного заходу, може продовжити протиправні дії. Також враховуючи велику кількість свідків у кримінальному провадження, на думку сторони обвинувачення, запобіжний захід у вигляді застави, може призвести до подальших конфліктів із підозрюваним, оскільки, сторона захисту під час судового розгляду при обранні запобіжного заходу підтвердила про попередні конфлікти, які мали місце до цієї події.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу захисника та замінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час. Апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом апеляційного оскарження є саме рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 від 27 травня 2025 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає цим вимогам, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В кримінальному провадженні № 0002219 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Злочини, в якому підозрюється ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких відповідно до ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.

На думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя, дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується наведеними прокурором даними разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, зокрема: клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 22 травня 2025 року (а.п. 1-5), протоколом огляду місця події від 19 жовтня 2020 року (а.п. 7-9), протоколом огляду предметів від 28 жовтня 2020 року (а.п. 10-13), протоколом допиту свідка від 02 листопада 2020 року (а.п. 14-16), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 листопада 2020 року (а.п. 17-18), протоколом огляду місця події від 03 квітня 2025 року (а.п. 19-23), протоколом додаткового допиту потерпілого від 11 квітня 2025 року (а.п. 24-26), протоколом огляду відеозапису від 04 квітня 2025 року (а.п. 27-35), протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 03 квітня 2025 року (а.п. 36-39), протоколом допиту підозрюваного від 03 квітня 2025 року (а.п. 40-41), повідомленням про підозру від 04 квітня 2025 року (а.п. 50-53), постановою про призначення судово-балістичної експертизи від 04 квітня 2025 року (а.п. 63-64), постановою про призначення експертизи продуктів пострілу від 07 квітня 2025 року (а.п. 69-70), постановою про призначення експертизи продуктів пострілу від 22 квітня 2025 року (а.п. 72-73), постановою про призначення експертизи балістичного дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї від 22 квітня 2025 року (а.п. 75-76), протоколом допиту свідка від 03 квітня 2025 року (а.п. 78-80), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2025 року (а.п. 81-83), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2025 року (а.п. 84-86), протоколом допиту свідка від 30 квітня 2025 року (а.п. 87-91), протоколом допиту свідка від 10 квітня 2025 року (а.п. 92-95), протоколом допиту свідка від 03 квітня 2025 року (а.п. 96-99), протоколом допиту свідка від 03 квітня 2025 року (а.п. 101-102), протоколом огляду місця події від 30 квітня 2025 року (а.п. 106-110), протоколом допиту свідка від 05 травня 2025 року (а.п. 111-113) та іншими.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

На думку суду апеляційної інстанції, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_8 .

Сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі та усвідомлюючи про неминучість покарання за їх вчинення може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх анкетні дані та відомості про місце їх перебування.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення хуліганських дій, не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, офіційно ніде не працевлаштований.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінальних правопорушень, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності з ст. 199 КПК України в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Суд апеляційної інстанції враховує, що завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_8 перешкоджали вагомий об`єм слідчих (розшукових) дій, процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів, їх аналіз та оцінку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Стороною захисту не спростовано мотивів слідчого судді про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і розмір застави.

В ухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проаналізовано доводи сторони захисту.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя провів ретельний аналіз наявності підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , і з огляду на його підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

Слідчий суддя правильно визначив розмір застави в сумі 2 000 000 гривень. На думку колегії суддів саме такий розмір застави зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав для зменшення розміру застави не встановлено, а доводи сторони захисту щодо застосування застави у межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення не знаходить свого підтвердження, так як відсутність офіційно облікованих доходів, майна не завжди відображає реальний матеріальний стан, як і не сплата такої з моменту застосування відповідного запобіжного заходу.

Підстав для скасування рішення суду в частині обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави колегія суддів не встановила.

Під час апеляційного розгляду апелянтами не спростовано встановлених слідчим суддею підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002219 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5