Справа № 372/2812/25
Провадження № 1-кп-309/25
В И Р О К

іменем України

03 вересня 2025 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальні акти у кримінальному провадженні №0000395 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нещерів, Обухівського району, Київської області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, офіційно не працюючого зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому дії воєнного стану в Україні Указами Президента України неодноразово було продовжено, останній раз строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента від 28.10.2024 № 740/2024.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізації», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 року

№ 2105-1X, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України з 24.02.2022 оголошено загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності Указу Президента України. В подальшому строк дії загальної мобілізації в Україні Указами Президента України неодноразово було продовжено, останній раз відповідно строк проведення загальної мобілізації продовжено з 10.11.2024 на 90 діб згідно з Указом Президента від 28.10.2024

№ 741/2024.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.02.1992 (зі змінами і доповненнями станом на 14 квітня 2022 року) (далі-Закон № 2232-XII) є військовозобов`язаним, тобто особою, яка перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у термін, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших формувань, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (зі змінами та доповненнями станом на 01.04.2022) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до статей 17, 65 Конституції України захист держави і забезпечення її безпеки є основними функціями всього українського народу. Військова служба - це конституційний обов`язок громадян України, який виникає у забезпеченні оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язковим для громадян України. Таке положення основного закону дублюються в ст. 1 Закону № 2232-XII - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. До військовослужбовців належать особи, які проходять таку службу, зокрема у Збройних Силах України. Військова служба передбачає необхідність виконання конституційного військового обов`язку, що передбачає проходження громадянами України військової служби (добровільно чи за призовом).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою призначення підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в які комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні підтримувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Так, 03.12.2024 о 15 год 00 хв., громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовозобов`язаним прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з оголошенням Указу Президента України від 24.02.2022 № 65-2022 «Про загальну мобілізацію». Далі, перебуваючи у вищезазначеному приміщенні, був належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, після проходження військово - лікарської комісії, згідно довідки від 03.12.2024 № 13.9/178 визнано придатним до військової служби, а саме йому виписано повістку про обов`язкову явку на 05.12.2025 о 06 год. 45 хв. до пункту попереднього збору військовозобов`язаних, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 для відправки і подальшого призову за мобілізацією в розпорядження командира військової частини в складі команди військової частини, для проходження військової служби під час мобілізації, яку зачитано вголос.

ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відмовився від отримання повістки про явку на 05.12.2025 о 06 год. 45 хв. до пункту попереднього збору військовозобов`язаних, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки в розпорядження командира військової частини в складі команди військової частини за призовом по мобілізації та подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, про що 03.12.2024 складено акт про відкриту відмову військовозобов`язаного від отримання бойової повістки на відправку по мобілізації.

В подальшому, 05.12.2024 ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, маючи реальну можливість прибути до пункту попереднього збору військовозобов`язаних, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65-2022, будучи придатним до військової служби відповідно до рішення військоволікарської комісії від 03.12.2024 № 13.9/178, без права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією на особливий період, ігноруючи підставу бойової повістки, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим не відправився у складі команди НОМЕР_1 ОНЦ ПС для проходження військової служби, чим умисно, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, а саме в період дії воєнного стану.

Крім того, 04.02.2025 ОСОБА_4 , який являється військовозобов`язаним, знаходячись в приміщенні Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Київська, 22, у зв`язку з оголошенням Указу Президента України № 65-2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», перебуваючи у вищезазначеному приміщенні, був належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, після проходження військово - лікарської комісії, згідно довідки якої від 03.12.2024 № 13.9/178 визнано придатним до військової служби, а саме виписано бойову повістку про його призов по мобілізації на військову службу та обов`язкову явку 06.02.2025 о 06 год.

45 хв. до пункту попереднього збору військовозобов`язаних, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки в розпорядження командира військової частини в складі команди військової частини НОМЕР_2 , для проходження військової служби під час мобілізації, яку зачитано в голос.

ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відмовився від отримання повістки про явку на 06.02.2025 о 06 год. 45 хв. до пункту попереднього збору військовозобов`язаних, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки в розпорядження командира військової частини в складі команди військової частини за призовом по мобілізації та подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, про що 04.02.2025 складено акт про відкриту відмову військовозобов`язаного від отримання бойової повістки.

Та, 06.02.2025 о 06 год. 45 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочину діяльність направлену на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65-2022, будучи придатним до військової служби відповідно до рішення військоволікарської комісії від 03.12.2024

№ 13.9/178, без права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією на особливий період, ігноруючи підставу бойової повістки, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим не відправився у розпорядження командира військової частини у складі команди військової частини НОМЕР_2

для проходження військової служби, чим умисно, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, а саме в період дії воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення за обвинуваченням, зокрема показав, що є військовозобов`язаним та у 2024 році пройшов ВЛК. Офіційно в даний час не працює. 05.12.2024 року та 06.02.2025 року його відповідно вручених йому повісток його викликали до ТЦК, однак він туди не з`являвся. В даний час доглядає матір похилого віку, яка є пенсіонеркою. Вказує, що в скоєному щиро кається.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України роз`яснивши учасникам процесу положення цієї статті, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки жодним учасником процесу не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та визначені обвинуваченням обставини.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.336 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Судом не встановлено обставини справи, що пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки визнання ОСОБА_4 винуватості автоматично не свідчить про його щире каяття, відвертий осуд своєї поведінки і відповідне суб`єктивне ставлення до вчиненого, а позиція обвинуваченого під час судового розгляду щодо посилання на щире каяття носить лише формальний характер, не є послідовною та не ґрунтується на реальних діях обвинуваченого, спрямованих на усунення наслідків своїх неправомірних дій, що на думку суду, висловлена лише з метою призначення більш м`якого покарання, а отже не може бути визнана як обставина, що пом`якшує покарання.

При призначенні покарання судом враховано, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, що визначає підвищену суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, дані про особу обвинуваченого, який будучи військовозобов`язаним за відсутності підстав, передбачених законодавством на відстрочку від призову чи інших поважних причин, при оголошеній загальній мобілізації, умисно проігнорував своїм конституційним обов`язком по захисту України.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, має позитивну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, висновок відділу пробації, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд, зважаючи на характер вчиненого кримінального правопорушення, вважає неможливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України захист незалежності та територіальної цілісності держави набув особливого значення для кожного громадянина та має забезпечуватися всіма можливими засобами. Наслідки ухилення осіб від військової служби в цих умовах через призначене їм покарання мають досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. В іншому випадку звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням сформує негативну думку інших військовослужбовців щодо своєї діяльності, матиме вплив на їх бойовий дух та мотивацію, а також жодним чином не сприятиме дотриманню мети та принципів призначення покарання.

Встановлені у цьому кримінальному провадженні обставини не дають підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, адже у такому разі не буде досягнута мета покарання - запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Наявність обставини, що пом`якшує покарання у виді активного сприяння розкриттю злочину не є достатнім для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, а інші обставини, а саме утримання матері пенсійного віку, не офіційне працевлаштування, враховані судом при визначені виду та міри покарання, і в сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 65 КК України дали суду підстави для призначення покарання у найнижчому розмірі в межах санкції ст. 336 КК України, однак істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 та ступінь суспільної небезпеки та не є достатніми для застосування положень ст. 75 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати характеру скоєного кримінального правопорушення, його суспільній небезпеці, буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі не пред`являвся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Час відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання в порядку приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі ДВД диск з записом вручення повісток, що зберігається при матеріалах справи залишити при матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1