"08" липня 2025 р. Справа № 363/3763/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області у кримінальному провадженні №0000301, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

встановив:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадженні 0000281 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арештуцілодобового та продовження дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор у підготовчому засіданні підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити, зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не перестали існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а ніж цілодобовий домашній арешт не може запобігти наявним ризикам і досягти мети, передбаченої ст. 177 КПК України.

Потерпілий та його представник заперечували проти клопотання прокурора, вказуючи про необхідність застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки потерпіла ОСОБА_9 , внаслідок отриманих під час ДТП травм, померла, а її діти, яких вона забезпечувала, залишилися сиротами. Вказують, що підозрювана, у необхідному для потерпілих обсязі, не вчиняє дій на відшкодування заподіяної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_4 просила взяти під варту обвинувачену.

Захисник ОСОБА_8 , вказав, що фактично відсутні ризики, обвинувачена належно виконує обовязки, частково відшкодовує матеріальну шкоду, просив врахувати, що на утриманні знаходиться малолітня дитина.

Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні, підтримуючи захисника, просила змінити запобіжний захід, надати їй можливість працювати.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, медичні документи, судом зазначається наступне.

Згідно ст. 315 КПК України під час підготовчого розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам КПК України, вручене обвинуваченому та його захиснику.

Судом встановлено, що 11.04.2025 року слідчим суддею Вишгородського районного суду Київської області до ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, застосованого щодо підозрюваної ОСОБА_7 , суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ст. 194 КПК України підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику переховування від суду, суд враховує, що така обставина як тяжкість і характер злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання і пов`язані із цим негативні наслідки, можуть бути передумовами можливого ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі свідчить про існування вказаного ризику.

Щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, суд враховує передбачену ст.ст. 224, 352, 353 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. В суді потерпілі, свідки, експерти, спеціалісти не допитані. Вказана обставина приводить до переконання суду щодо наявності ризику впливу на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів.

Щодо продовження існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливості вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення, то суд вважає за доцільне зазначити наступне. Прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що призвів до загибелі людини, раніше притягувалась до адміністративної відповідальності. Тобто існують достатні підстави вважати, що існує ризик (адекватна та розумна ймовірність) того, що обвинувачена ОСОБА_7 може вдатися до спроби вчинення нового кримінального правопорушення, є доведеним та може бути покладений як правова підстава в основу рішення про продовження запобіжного заходу.

Встановлені судом ризики, а саме: можливості переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів, можливість вчинення нового кримінального правопорушення є обґрунтованим, обвинувачена без застосування до неї запобіжного заходу зможе переховуватися від суду, розуміючи, що їй загрожує реальний термін покарання, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання, може вплинути на свідків, потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів, які ще не допитані.

Перевіряючи наявність законних підстав щодо можливості продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінюючи в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченої, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами її життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_7 , має постійне місце проживання, має малолітню дитину, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає можливим продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, що забезпечить належну її процесуальну поведінку.

Крім цього, продовжуючи обвинуваченій запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись за межі місця свого проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Суду не надано переконливих доказів щодо обставин для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на даному етапі кримінального провадження є достатньо дієвим і буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки та зможе запобігти встановленим ризикам з числа передбачених ст. 177 КПК.

Щодо клопотання потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосувати більш суворий вид запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою, суд не вбачає правових підстав для застосування більш суворого виду запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 315, 372 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 , до 08.09.2025 (включно).

Продовжити дію покладених на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язків:

прибувати за кожною вимогою до суду;

не відлучатись за межі місця свого проживання без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Заборонити ОСОБА_7 без дозволу суду цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до 08.09.2025 (включно) за виключенням часу необхідного у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану, перебування в укритті чи бомбосховищі в період оголошення повітряної тривоги в Київській області.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області.

Строк дії ухвали до 08.09.2025, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченій в цей же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 10.07.2025 о 14:00

Головуючий суддя ОСОБА_1