Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/395/23
Провадження № 1-кп/945/300/25
ВИРОК

Іменем України

25 червня 2025 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2022 року за №000435, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кир`яківка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що у зв?язку з військовою агресією РФ проти України та введенням в Україні воєнного стану, 07.03.2022 року прийнято Закон України №2117-IХ, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за злочини за ст.185 Кримінального кодексу України. Вказаним законом, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України викладено у новій редакції, а саме: «Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Епізод №1

03.11.2022 року, у денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, перебуваючи за дозволом фактичного власника та користувача ОСОБА_8 в приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , побачив майно належне ОСОБА_8 , яке зберігалось в шафі, яка знаходилась в спальній кімнаті в приміщенні будинку за вказаною адресою, а саме ноутбук фірми «Asus XS5A» із блоком живлення до нього, після чого у останнього виник злочинний умисел спрямований на, таємне викрадення чужого майна з приміщення домоволодіння розташованого за вищезазначеною адресою в умовах воєнного стану.

В подальшому, а саме 13 листопада 2022 року, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету власного незаконного збагачення, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи з дозволу власника в приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану знаходячись в приміщенні спальної кімнати вищезазначеного будинку за вказаною адресою, викрав із шафи, що знаходилась у зазначеній кімнаті домоволодіння, майно належне ОСОБА_8 , а саме: ноутбук фірми «Asus XS5A» із блоком живлення до нього, вартістю 3640,30 гривень

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_6 тримаючи викрадене майно в руках, залишив територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 .

В подальшому, заволодівши вищевказаним викраденим майном, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 3640 гривні 30 копійок.

Епізод №2

14.11.2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, перебуваючи за дозволом фактичного власника та користувача ОСОБА_8 в приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , побачив майно належне ОСОБА_8 , яке зберігалось в шафі, яка знаходилась в спальній кімнаті в приміщенні будинку за вказаною адресою, а саме автомобільну магнітолу фірми «Alpine CDE - 9882Ri», та три акустичні колонки фірми «Pioneer S-DV353» з дротами до них, після чого у останнього виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна з приміщення домоволодіння розташованого за вищезазначеною адресою в умовах воєнного стану.

В подальшому, а саме 14.11.2022 року, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету власного незаконного збагачення, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи з дозволу власника в приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на повторне таємне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану знаходячись в приміщенні спальної кімнати вищезазначеного будинку за вказаною адресою, викрав із шафи, що знаходилась у зазначеній кімнаті домоволодіння, майно належне ОСОБА_8 , а саме: автомобільну магнітолу фірми Alpine CDE 9882Ri, вартістю 2600 грн та акустичні колонки фірми «Pioneer S-DV353» з дротами до них, вартістю 500 гривень.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_10 тримаючи викрадене майно в руках, залишив територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_8 .

В подальшому, заволодівши вищевказаним викраденим майном, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму

3100 гривень.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 щодо пред`явленого обвинувачення, позиція потерпілих та висновки суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_8 подав заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 без його участі. Одночасно вказав, що матеріальна шкода відшкодована йому частково; цивільний позов не заявляв. Додатково просив ОСОБА_6 покарати суворо.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

ІІІ. Частина статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

IV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно з положеннями ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, у Рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлені.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України, однак відповідно до ст.12 КК України вчинив тяжкі злочини.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який є особою молодого віку, неодружений, офіційно непрацевлаштований, на день ухвалення вироку раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно; стан його здоров`я, який на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; тяжкість кримінальних правопорушень, відсутність тяжких наслідків, щире каяття ОСОБА_6 , його активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також ставлення обвинуваченого до скоєного, який шкодує про те, що сталося.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти його злочинній діяльності можливо без ізоляції від суспільства та його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а також застосувати положення ст.76 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 слід призначити остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.02.2025 року, більш суворим за цим вироком.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Речовими доказами у кримінальному провадженні є: автомобільна магнітола фірми «Alpine CDE-9882Ri»; три акустичні колонки фірми «Pioneer S-DV353» з дротами до них. Вказані речові докази передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 .

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судово-товарознавчих експертиз: висновок експерта №CE-19/115-22/10819-ТВ від 20.12.2022 року у розмірі 1510 грн 24 коп; висновок експерта №СВ-19/115-22/10818-ТВ від 20.12.2022 року у розмірі 1510 грн 24 коп; висновок експерта №CE-19/115-22/10817-ТВ від 22.12.2022 року у розмірі 1510 грн 24 коп.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.

Оскільки процесуальні витрати документально підтверджені, вони підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

У цьому кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався. Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що до набрання цим вироком законної сили запобіжний захід відносно нього обирати не слід.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.02.2025 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку терміном на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази: автомобільну магнітолу фірми «Alpine CDE-9882Ri»; три акустичні колонки фірми «Pioneer S-DV353» з дротами до них, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 вважати такими, що повернуті останньому.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз: висновок експерта №CE-19/115-22/10819-ТВ від 20.12.2022 року у розмірі 1510 грн 24 коп; висновок експерта №СВ-19/115-22/10818-ТВ від 20.12.2022 року у розмірі 1510 грн 24 коп; висновок експерта №CE-19/115-22/10817-ТВ від 22.12.2022 року у розмірі 1510 грн 24 коп, а всього 4530 (чотири тисячі тридцять) грн 72 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

25.06.2025