єдиний унікальний номер справи 531/101/25
номер провадження 1-кп/531/89/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження №0000919 від 18.09.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Куми Карлівського району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, із середньою спеціальною освітою, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, перебуваючий на посаді сапера військової частини НОМЕР_1 , маючий військове звання солдат, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2024 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив у конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_5 , в ході чого у нього виник прямий умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Із цією метою ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні кухні житлового будинку, розташованого на території господарства за вище вказаною адресою, маючи умисел на заподіяння дружині тілесних ушкоджень, підійшов ззаду, схопив двома руками за ділянку голови останньої та силоміць стиснув, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 закричала та почала скаржитись на біль у ділянці нижньої щелепи праворуч.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому вінцевого відростка нижньої щелепи праворуч зі зміщенням, яке відповідно «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав в повному обсязі та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її учвсті.

ОСОБА_4 просив призначити йому покарання не повязане з позбавленням волі.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч.1 ст.122 КК України, як нанесенні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя, і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України але таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я кваліфіковане правильно, а його вину повністю доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, відсутність не погашених судимостей, характеристику обвинуваченого.

Згідно до висновків досудової доповіді у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як високий.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, відсутність не погашених судимостей, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 1 ст. 122 КК України з застосуванням ст.75 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази відсутні.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1