ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/543/25 Справа № 171/181/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000285 від 11.12.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Чернятин Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, військовозобов`язаного, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання за:

ч. 2 ст. 263 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі, що в силу ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 1 (одному) року позбавлення волі, та покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо: початку строку відбування покарання; зарахування в строк остаточного основного покарання у виді позбавлення волі період попереднього ув`язнення з 11.12.2021 року по 07.02.2022 року; стягнення витрат на залучення експерта; долі речових доказів.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, придбав предмет схожий на кастет, який останній зберігав у себе для самозахисту.

В подальшому, ОСОБА_8 10.12.2021 року, близько 21:10 год., розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, достовірно знаючи, що предмет схожий на кастет, який може відноситися до холодної зброї, на носіння якої передбаченого законом дозволу останній не мав, умисно, незаконно, в правій зовнішній кишені своєї кофти переніс при собі вищевказаний предмет схожий на кастет до території будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_10 , після чого вищевказаним предметом схожим на кастет наніс останньому умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

11.12.2021 року в період часу з 12:17 год по 12:45 слідчим оглянуто та вилучено у ОСОБА_8 предмет схожий на кастет, який згідно висновку експерта № СЕ-19/104-22/344-ХЗ від 06.01.2022 року є холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме кастетом, виготовленим промисловим способом.

За вказаним епізодом, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 263 КК України за ознаками носіння кастетів без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_8 10.12.2021 року близько 21:10 год. прийшов до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_11 .

В цей час у ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_11 , виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , 10.12.2021 року приблизно о 21:20 год., перебуваючи поруч з огорожею домоволодіння АДРЕСА_2 , де на той час також перебував ОСОБА_11 , спровокував з останнім сварку, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, заздалегідь підготовленим кастетом, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовленим промисловим способом, наніс один удар в лобну область голови праворуч, від чого ОСОБА_11 впав на землю обличчям догори. Далі, ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний умисел направлений на завдання тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_11 та нахилившись до нього наніс, заздалегідь підготовленим кастетом, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовленим промисловим способом, два удари в область голови зліва ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 , згідно висновку експерта № 5 від 27.01.2022 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: уламковий перелом лобної кістки з переходом на обидві скроневі кістки, основу черепу та ліву тім`яну кістку; перелому медіальної стінки правої орбіти; забою головного мозку легкого ступеня, травматичного субарахноїдального крововиливу лобних часток, пневмоцефалії, забійної рани голови у лобній області праворуч, параорбітальної гематоми, синців підборіддя; які виникли від численних ударних дій зі значною силою тупого твердого предмета (предметів), який (які) мав (мали) обмежену контактуючу поверхню та жорстку конструкцію у різні області голови. Тілесні ушкодження, що входять до комплексу відкритої черепно-мозкової травми (сукупність тілесних ушкоджень на голові) за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, за ознакою небезпечності для життя, оцінюються у сукупності і розділенню по ступеню тяжкості кожне окремо не підлягають.

Дії ОСОБА_8 за вказаним епізодом суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Доводи апеляційної скарги:

Захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 91, 94, 337, 370 КПК України, вийшов за межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, внаслідок чого обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні під час судового розгляду вірно не оцінив.

Так, судом не був врахований вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області у відношенні ОСОБА_11 , який міститься в матеріалах даного кримінального провадження, а також, не був врахований судом як обставина, яка була провокативною щодо вчинення ОСОБА_8 злочину.

Звертає увагу, що обвинувачений в момент заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, не був обізнаний про вирок суду відносно ОСОБА_11 за фактом заподіяння тілесних ушкоджень його цивільній дружині. Про вказаний вирок суду він дізнався пізніше, зі слів співмешканців села.

Зауважує, що обвинувачений визнає факт неправомірності своїх дій, розуміє, що конфлікт треба було вирішувати іншим шляхом, визнає, що саме його діями потерпілому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, вказував про каяття у вчиненому, готовність нести покарання за вчинене та відшкодування моральної шкоди в розмірі визначеному судом.

Позиції сторін в суді :

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 просила залишити без задоволення, оскільки вирок суду 1-ї інстанції вважала законним та обґрунтованим.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник вказує на неповноту судового розгляду та вихід за межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки оскарженим вироком встановлено, що саме через неприязні відносини виникла сварка між потерпілим та обвинуваченим по даному провадженню. Разом з тим, стороною захисту не оскаржуються фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції. А саме: що саме ОСОБА_8 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя потерпілого в момент їх заподіяння, що саме ОСОБА_8 носив кастет без передбаченого законом дозволу та саме вдягненим на руку кастетом завдав потерпілому удари. Надаючи показання суду, обвинувачений ОСОБА_8 вказував, що визнає факт неправомірності своїх дій, розуміє, що конфлікт треба було вирішувати іншим шляхом, а також, що саме його діями потерпілому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Отже, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України та правильності кваліфікації його дій саме за вказаними статтями закону України про кримінальну відповідальність, суд належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені в аспекті ст. 94 КПК України та в їх сукупності, правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо останнього.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, наведені у вироку і досліджені судом першої інстанції докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_8 саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до тверджень сторони захисту про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги та безпідставно не надано оцінку вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області у відношенні ОСОБА_11 , який міститься в матеріалах даного кримінального провадження, а також, що він не був врахований судом як обставина, яка була провокативною щодо вчинення ОСОБА_8 злочину.

Як вбачається з оскарженого вироку, вказані захисником обставини були предметом дослідження в суді першої інстанції та їм було надано належну та повну оцінку. Так, суд першої інстанції, при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував обставини кримінального правопорушення, зокрема те, що подіям завдання обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 передувала протиправна поведінка ОСОБА_11 відносно ОСОБА_12 , яка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 , що в ході судового засідання підтверджував свідок ОСОБА_13 та підтверджено копією вироку Апостольського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2021 року у справі №171/2889/21, яким ОСОБА_11 засуджено за ч.1 ст. 125 КУпАП за фактом заподіяння ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень 01.11.2021 року (а.с. 197-200 т.2).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність вказаного вироку суду безумовно не виправдовує обвинуваченого ОСОБА_8 , не знижує ступінь його відповідальності, але підлягає врахуванню судом, в тому числі при визначенні ступеня вини обвинуваченого, що впливає на призначення йому покарання.

Прийняв до уваги суд першої інстанції й те, що ОСОБА_8 знаючи, що за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 компетентними органами здійснюються відповідні процесуальні дії, в порядку визначеному законом, все ж прийняв рішення про врегулювання конфлікту в позапроцесуальний, протиправний спосіб, шляхом завдання тілесних ушкоджень потерпілому по даному провадженню, що завдало останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, суд першої інстанції, оцінюючи обставини кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, обґрунтовано прийняв до уваги такі обставини спричинення тілесних ушкоджень як силу, тяжкість, кількість нанесених ударів, їх локалізацію, а саме нанесення серії ударів у життєво важливий орган потерпілого голову, що з урахуванням застосування при нанесенні ударів холодної зброї кастету, очевидно призвело б до тяжких наслідків, що обвинувачений усвідомлював. Враховано судом і те, що нанісши один удар у життєво важливий орган потерпілого голову, від якого потерпілий впав, ОСОБА_8 не припинив своїх протиправних дій, а продовжив наносити удари кастетом в область голови потерпілого, який лежав на землі та не чинив опору. Нанісши серію ударів кастетом в область голови потерпілого, усвідомлюючи, що вказаними діями заподіяно значних ушкоджень здоров`ю потерпілого, залишив місце події, не надав допомоги потерпілому, швидку не викликав.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та обрано у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, що призначено на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуваний вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. У ньому наведено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, як того вимагає ч. 3 ст. 374 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, а відтак, вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4