Справа № 370/1641/23 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2970/2025 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 00000181 від 08.04.2021 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської обласної прокуратури на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року клопотання захисника ОСОБА_9 задоволено та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 00000181 від 08.04.2021 року в частині його обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі до трьох років, з моменту вчинення ОСОБА_7 , інкримінованого йому діяння, минуло більш ніж три роки, обвинувачений ОСОБА_7 погоджується на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності, а тому суд визнає клопотання захисника обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі прокурора вказано про незаконність оскаржуваної ухвали у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що в порушення процедури судового розгляду, встановленої § 3 глави 28 КПК України, без оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, роз`яснення суті обвинувачення, визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, без заслуховування думки потерпілого, без дослідження наданих прокурором доказів, допиту свідків, потерпілих та обвинуваченого і без перевірки належної кваліфікації дій обвинуваченого, враховуючи пов`язаність всіх інкримінованих ОСОБА_7 діянь, прийняв рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України. Крім цього, вказав, що судом не перевірено визначених законом підстав для звільнення обвинуваченого від відповідальності, а саме не витребувано актуальної інформації про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та повного витягу про судимість. За наведених обставин просив оскаржувану ухвалу скасувати.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, скасувавши ухвалу суду першої інстанції та призначивши новий розгляд; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляд до Макарівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000181 від 08.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України. При цьому, як вбачається з фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, інкриміноване ОСОБА_7 органом досудового розслідування кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, мало місце в квітні-червні 2021 року, а закінчене 02.06.2021 року.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України(станом на час вчинення інкримінованого діяння) передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Колегія суддів вважає, що оскільки на час розгляду судом першої інстанції вказаного кримінального провадження минуло понад три роки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності, надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині.

Доводи прокурора про те, що в порушення процедури судового розгляду, без заслуховування думки потерпілого і без перевірки належної кваліфікації дій обвинуваченого, враховуючи пов`язаність всіх інкримінованим ОСОБА_7 діянь, суд передчасно прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, системний аналіз положень ст. 284-288 КПК України свідчить про те, що після отримання відповідного клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд повинен невідкладно розглянути таке клопотання та за наявності відповідних підстав своєю ухвалою звільнити останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, щодо яких закінчились строки давності.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, в судовому засіданні від 14.11.2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, яке невідкладно було розглянуто судом першої інстанції відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що положення ч. 1-3 ст. 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією, оскільки законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу в разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною. І в результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння (постанова ККС ВС від 18.02.2025 року у справі № 712/8174/23).

Таким чином, з огляду на положення ч. 1-3 ст. 49 КК України, ст. 284-288 КПК України клопотання сторони кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності має бути розглянуте судом невідкладно, а не відповідно до процедури судового розгляду, встановленої § 3 глави 28 КПК України.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч. 2 ст. 288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, однак позиція потерпілого не є визначальною при вирішенні вказаного питання, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності за наявності відповідних підстав є обов`язком суду, а тому нез`ясована думка потерпілого, який був відсутній в судовому засіданні, не може бути визнана істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, оскільки це не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Щодо доводів прокурора про те, що суд прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України без перевірки належної кваліфікації дій обвинуваченого, враховуючи пов`язаність всіх інкримінованим ОСОБА_7 діянь, то колегія суддів вважає обґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що у разі, якщо особа обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а строк давності сплинув лише щодо одного з них, - суд має закрити кримінальне провадження в частині правопорушення, за яким сплив строк давності, якщо обвинувачений надав на це свою згоду, а провадження за іншими кримінальними провадженнями продовжити.

Крім цього, необґрунтованими колегія суддів вважає і доводи прокурора про те, що суд не перевірив визначених законом підстав для звільнення обвинуваченого від відповідальності, а саме не витребувано актуальної інформації про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та повного витягу про судимість, адже прокурор не позбавлений був можливості заявити в судовому засіданні клопотання про відкладення розгляду клопотання у зв`язку з необхідністю долучення вказаних документів, однак як вбачається з оскаржуваної ухвали та журналу судового засідання таке питання ним не ставилось.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для його правильного вирішення та перевіривши наявність обставин, передбачених ст. 49 КК України, встановивши умови і підстави визначені законом України про кримінальну відповідальність та отримавши згоду обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, обґрунтовано звільнив останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Макарівського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року є обґрунтованою і вмотивованою, а відтак підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 00000181 від 08.04.2021 року в частині його обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4