гСправа № 187/877/25 Провадження №1-кп/0187/90/25
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року селище Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000172 від 17.05.2025стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петриківка Петриківського (Дніпровського) району Дніпропетровської області, громадянин України, українець, освіта середня спеціальна, розлучений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий,за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 187/1040/18 від 06 грудня 2018 року зобов`язано ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 сплати аліментів на її утримання, в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 31 липня 2018 року і до досягнення сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років, тобто до 05 липня 2021 року.

На підставі виконавчого листа № 2/0187/369/18 від 28 січня 2019 року старшим державним виконавцем Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 31.01.2019 року відкрито виконавче провадження № 58251388 про примусове стягнення аліментів із боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на її утримання в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 31 липня 2018 року і до досягнення сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років, тобто до 05 липня 2021 року, копія вказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Незважаючи на зазначене рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року, достовірно знаючи про вищевказане судове рішення, маючи реальну можливість виконувати його, будучи обізнаним, що згідно вказаного вище рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання ОСОБА_7 , до досягнення сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років, не зважаючи на попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за фактом невиконання рішення суду, у період часу починаючи з січня місяця 2019 по лютий 2021 року, у період часу з травня місяця 2021 року по липень місяць 2021 року, діючи умисно, без поважних причин офіційно не працевлаштовувався, заходів щодо свого працевлаштування на постійну чи тимчасову роботу не вживав та в порушення ст. 129-1 Конституції України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання вказаного рішення суду, що набрала законної сили та продовжував не сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_7 , у зв`язку з чим утворилась заборгованості в сумі 26674 гривні 89 копійок.

Таким чином ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 382 КК України, тобто умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

03.06.2025 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника обвинуваченого укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої останній беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу, в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів громадян, тобто 8500 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 просить затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між його підзахисним і прокурором за згодою з потерпілим.

Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості та просить призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти затвердження угоди між прокурором і ОСОБА_3 . Матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. При цьому, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд, переконавшись, що надана суду угода відповідає вимогам статті 472 КПК України, укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченими, виконані повністю.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України у відношенні ОСОБА_3 маються обставини, які пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, що передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено, отже, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, тому суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 03.06.2025, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 червня 2025 року, що укладена між прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 8500 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1