Справа № 463/296/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1310/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року про накладення арешту на майно,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

слідчий СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучено за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання покликався на те, що в провадженні СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001043 від 15 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0002313 від 15 серпня 2023 року встановлено, що невстановлені особи діючи за попередньою змовою із ФОП ОСОБА_8 , незаконно переправили через державний кордон України 12 осіб призовного віку.

17 січня 2025 року слідчими групи слідчих слідчого відділу Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено речі та майно, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся слідчий.

Речі та майно, вилучені в ході проведення обшуку постановою слідчого від 17 січня 2025 року визнано речовими доказами по справі.

Майно, на яке слідчий просив накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області ОСОБА_9 .

Накладено арешт на майно, яке вилучено за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» НОМЕР_3 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати арешт на майно, а саме мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» НОМЕР_3 ., майно повернути власнику ОСОБА_10 , окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року, оскільки про оскаржувану ухвалу власник майна дізнавався 2 травня 2025 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що органом досудового розслідування не доведено, що мобільний телефон «Iphone 13» IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 відповідає вимогам встановленим ч. 1 ст. 98 КПК України

Повідомляє, що даний телефон належить ОСОБА_10 та був вилучений в неї , використовується в побутових цілях.

Наголошує, що в клопотанні не доведено, що даний телефон має відношення до кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР №0001043 від 15 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Звертає увагу, що ОСОБА_10 не має жодного відношення до кримінального провадження, не була допита в якості свідка чи в будь якому іншому процесуальному статусі.

Зазначає, що клопотання про накладення арешту на майно не містить даних, які підтверджують право власності на майно, що необхідно арештувати, або конкретних фактів і доказів, що свідчили б про володіння, користування чи розпоряджання підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном; розмір завданої шкоди чи неправомірної вигоди.

Окрім того, фактично вилучено майно 17 січня 2025 року о 19 год. 34 хв., а клопотання про накладення арешту намарно слідчим було подано 20 січня 2025 року з порушенням процесуальних строків.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що власник майна про оскаржувану ухвалу дізнавався 2 травня 2025 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід поновити.

У судове засідання з розгляду даної апеляційної прокурор ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, не з`явився. З урахуванням ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка прокурора не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката на підтримку доводів апеляційних скарг, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційних скарг, вивчивши матеріали судової справи та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді.

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Окрім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не в повному обсязі, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001043 від 15 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, по факту незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

20 січня 2025 року слідчий СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про накладення арешту на майно.

У клопотанні слідчий просив накласти арешт на майно, яке вилучено за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» НОМЕР_3 , з метою збереження речових доказів, при цьому, окрім посилання на ст. 98 КПК України та декларування ст. 170 КПК України, прокурор не доводить необхідності такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а також яким саме критеріям згідно ст. 98 КПК України це майно відповідає, лише наводить обставини вчинення кримінального правопорушення щодо якого внесені відомості до ЄРДР та цитує зміст статей 98, 167, 170, що не є необхідним, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 171 КПК України.

Необхідним є обґрунтування конкретної підстави та мети цього арешту, яке завдання має бути виконане арештом відповідно до ст.ст. 131, 170 КПК України, який є заходом забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з клопотання, вказаних вимог слідчим дотримано не було, та належно не зазначено обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, необхідності вилучення саме зазначених речей і документів, не надано даних, які підтверджують право власності на вилучене майно, не надано даних, що майно яке було вилучено в межах обшуку має відношення до кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР.

Слідчий тільки виклав зміст статей Кримінального процесуального Кодексу України, які визначають загальні підстави та мету накладення арешту на майно, процитував норму закону, яка визначає поняття речового доказу, але при цьому не конкретизував загальні норми процесуального закону до конкретних обставин даного кримінального провадження.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи до клопотання про арешт майна не долучено процесуальних документів, які підтверджують причетність власника майна до вчинення кримінального правопорушення.

Вказані недоліки клопотання про арешт майна позбавили слідчого суддю у повній мірі дослідити докази, якими обґрунтовуються доводи клопотання та прийняти обґрунтоване рішення по справі, при цьому, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене, клопотання про арешт майна слід повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити прокурору право звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України у встановленому порядку, при цьому конкретизувати, яким саме критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, відповідає вилучене майно, надати дані які підтверджують право власності на вилучене майно, окрім того, долучити процесуальні документи, які підтверджують причетність власників майна до вчинення кримінального правопорушення, чи осіб в яких користуванні перебувало дане майно.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно частини 1 статті 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, зокрема, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційних скарг адвоката ОСОБА_5 є обґрунтованими, а тому ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно слід скасувати, з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, встановити строк 72 години для усунення недоліків, а матеріали клопотання про накладення арешту на майно повернути прокурору.

Керуючись ст.ст.170,171,404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИЛА:

поновити адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника власників майна адвокату ОСОБА_5 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року про накладення арешту на майно скасувати, а матеріали клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене за адресою: АДРЕСА_1 , повернути прокурору, встановивши строк 72 години з моменту отримання матеріалів для усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4