Справа № 932/4053/25
Провадження № 1-кп/932/546/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Шевченківського районного суду міста Дніпра обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000236 від 26 лютого 2025 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Охтирка Сумської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, механіка-водія-санітара медичного пункту НОМЕР_1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдата, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді механіка водія-санітара медичного пункту НОМЕР_1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 , в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», ст.ст. 1, 4, 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», на початку лютого місяця 2025 року (більш точної дати та часу розслідуванням не встановлено), перебуваючи за місцем проживання у м. Ізюм Харківської області, за допомогою свого мобільного телефону здійснив замовлення у невстановленому в ході розслідування чат-боті месенджеру «Telegram» особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, у великих розмірах шляхом отримання географічних координат місця розташування «закладки».

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, для власного вживання без мети збуту, ОСОБА_5 в той самий день прийшов за надісланими йому географічними координатами, знайшов «закладку» з психотропною речовиною та залишив її при собі для подальшого власного вживання, тим самим придбав та почав зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

В подальшому, 25 лютого 2025 року, ОСОБА_5 , маючи при собі психотропну речовину, яку він поклав в чохол з під флеш-карти та помістив в сумку, направився автобусом з м. Ізюм Харківської області до м. Дружківка Донецької області, тим самим незаконно почав перевозити особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP та був зупинений на блок-посту між містом Краматорськ та містом Дружківка Донецької області, де працівники поліції виявили у ОСОБА_5 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

Того ж дня в період часу з 12:27 год. по 12:46 год., на блок-посту, який розташований між містом Краматорськ та містом Дружківка Донецької області на трасі Н-20, під час проведення огляду місця події у ОСОБА_5 працівниками поліції було виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною масою 2,5265 г, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-паролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 2,0121 г, яку ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав та перевозив для власного вживання без мети збуту.

Своїми умисними діями, що виразилися в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України

28 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

29 квітня 2025 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000236 від 26 лютого 2025 року, та обвинуваченим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах. Сторони узгодили покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 34000,00 грн.).

При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді штрафу розміром 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 34000,00 грн.).

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий; за місцем проходження служби характеризується посередньо; на обліку у лікаря психіатра не перебуває; під наглядом у лікаря нарколога не знаходиться; у скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості, що укладена 29 квітня 2025 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29 квітня 2025 року покарання у виді штрафу розміром 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що дорівнює 34000,00 грн.).

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ по справі - психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка зберігається у Камері зберігання речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (квитанція № 165 від 06 березня 2025 року, номер журналу обліку 490т2, порядковий номер 165), - знищити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави у відшкодування витрат на залучення експертів (проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/105-25/2051-НЗПРАП від 04 березня 2025 року) 1989 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 75 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя