н/п 1-кс/490/3207/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6001/25
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

04 серпня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000597 від 25 липня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 25.07.2025 в ході проведення огляду місця події, а саме: вантажний автомобіль марки «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та який на момент ДТП перебував у безпосередньому користуванні ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження речового доказу, шляхом заборони відчудження, розпорядження та користування.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то прокурор вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заперечення, в яких просив задовольнити клопотання про накладення арешту на майно, однак частково, наклавши арешт тільки шляхом заборони відчуження. Вказав, що 31.07.2025 року судовим експертом з метою надання висновку автотехнічної експертизи, за участю слідчого, підозрюваного та власника ТЗ ОСОБА_4 було здійснено повний огляд транспортного засобу RENAULT MAGNUM реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також здійснено відповідні фотознімки, заміри.

При цьому ОСОБА_4 будучи діючим підприємцем надає послуги вантажних перевезень по території України різного роду (виду) товарів, які за основу включають в себе перевезення овочів, фруктів та військових частин на замовлення Міністерства оборони України.

А тому суд, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у відсутність прокурора та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, вважаю, що клопотання слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Так, відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000597 від 25 липня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, 25.07.2025, близько 05:30 години, на автодорозі М-05 «Київ-Одеса», в районі 292 км, виникла ДТП (зіткнення транспортних засобів) за участю автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухаючись в межах правої смуги для руху, по напрямку до м. Одеса, поблизу с. Мазурове Кривоозерської ТГ Первомайського району Миколаївської області, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення правою боковою частиною, керованого ним транспортного засобу, із лівою задньою частиною (кутом) вантажного автомобіля марки «Renault Magnum» реєстраційний номер НОМЕР_1 (водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який перебував у статичному положенні, в попутному напрямку, в межах смуги для розгону. Внаслідок вказаної ДТП пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на задньому пасажирському сидінні з правої сторони автомобіля марки «Renault Trafic», отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а також пасажир ОСОБА_8 , 45 років, отримав тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких на даний час встановлюється.

Так, 25.07.2025 під час огляду місця події, проведеного на проїжджій частині автодороги М-05 «Київ-Одеса», в районі 292 км +353,5 м, поблизу с. Мазурове Кривоозерської ТГ Первомайського району Миколаївської області, виявлено та вилучено транспортні засоби, на яких мались пошкодження механічного характеру та слідова інформація.

Вантажний автомобіль марки «Renault Magnum» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: серія НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 3242 від 24.11.2018, належить ОСОБА_4 , зареєстровано за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, мкр. Діброва, 1а, 1. На момент ДТП даний транспортний засіб перебував у безпосередньому користуванні ОСОБА_5 .

Постановою слідчого вказане майно, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Разом з тим, відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Однак в поданому клопотанні прокурором не наведені обґрунтовані підстави про існування будь-якого ризику, наведеного в ч.11 ст.170 КПК України.

Частиною 3 статті 173 КПК україни передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а тому суд вважає обґрунтованим клопотання на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити, однак частково, наклавши арешт на вказане майно, шляхом заборони відчудження.

При цьому слідчий суддя наголошує, що згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22, ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Тобто, уразі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 25.07.2025 в ході проведення огляду місця події, а саме: вантажний автомобіль марки «Renault Magnum» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та який на момент ДТП перебував у безпосередньому користуванні ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження речового доказу, шляхом заборони відчуження.

В решті клопотання відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1