Справа № 601/285/25
Провадження №1-кп/601/102/2025
У Х В А Л А

09 травня 2025 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження №0000548 від 30.11.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

УСТАНОВИВ:

В провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0000548 від 30.11.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На адресу суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про надання дозволу на користування платними послугами з доступу до інтернету та голосової електронної комунікації за допомогою засобів ІР-телефонії в умовах перебування в ДУ «Чортківська УВП (№26)» та про надання дозволу для залучення його до праці у межах території ДУ «Чортківська УВП (№26)».

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 16 травня 2025 року, оскільки ризики, визначенні ст. 177 КПК України та встановлені при застосуванні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 щодо продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечує.

Обвинувачений ОСОБА_6 щодо продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечує. Просить задоволити його клопотання про надання дозволу на роботу та надання дозволу доступу до інтернету.

Захисник ОСОБА_4 при вирішенні питання про продовження відносно його підзахисних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою не заперечив. Щодо клопотання ОСОБА_6 про надання доступу до інтернету та надання дозволу йому на роботу покладається на розсуд суду.

Прокурор щодо задоволення клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 про надання доступу до інтернету та надання дозволу на працю не заперечує.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.01.2025 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.03.2025 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.05.2025.

Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів .

Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останніх більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дії запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, визначенні ст. 177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду є те, що вони, усвідомлюючи тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину проти власності, зокрема, позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, обвинувачені можуть переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть вчинити дії з метою залякування потерпілих та свідків по кримінальному провадженню, а тому справжній інтерес суспільства полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, що переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Ризиком того, що обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на даний час ніде не працюють та не навчаються, не мають джерела доходу, що може спонукати їх до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризиком того, що обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що знаходячись на волі, а саме в разі обрання іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, обвинувачені матимуть можливість координувати свої дії із іншими особами, з метою уникнення ними кримінальної відповідальності.

Також, судом враховуються дані, що характеризують особу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме те, що вони ніде не працюють, хоча є особами працездатного віку, є неодруженими, утриманців не мають, стан їхнього здоров`я та міцність соціальних зв`язків останніх, а також те, що вони раніше судимі за вчинення умисного злочину, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинувачених, їхнього небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подано у відповідності до приписів ст. 331 КПК України і відповідає основним вимогам кримінального процесуального закону, якими регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Отже, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, та особи обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що обставини, які встановленні судом, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинувачених та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також з огляду на те, що строк тримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою закінчується 16.05.2025, суд вважає за необхідне запобіжний захід, застосований до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши останнім строк тримання під вартою, що не перевищує 60 діб.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про надання дозволу на користування платними послугами з доступу до інтернету та голосової електронної комунікації за допомогою засобів ІР-телефонії в умовах перебування в ДУ «Чортківська УВП (№26)» суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, які перебувають у місцях попереднього ув`язнення, мають обов`язки і права, встановлені законодавством для громадян України, з обмеженнями, що передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому вказаний закон прямих обмежень щодо заборони користуватись мобільним зв`язком або телефонним зв`язком за допомогою ІР-телефонії не містить.

Разом з тим заборону про передачу ув`язненим засобів мобільного зв`язку містить Наказ МЮУ від 14.06.2019 № 1769/5 Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, однак вказаний Наказ не містить заборони у користуванні засобами зв`язку, які перебувають під контролем адміністрації слідчого ізолятора.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 15.09.2023 №3292/5 «Про затвердження Порядку облаштування камер з поліпшеними умовами тримання та надання особам взятих під варту у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України платних послуг із забезпечення поліпшених умов тримання» дозвіл щодо можливості користуватися платною послугою з доступу до Інтернету та голосової електронної комунікації за допомогою засобів IP-телефонії надається слідчим суддею або судом, які здійснюють кримінальне провадження.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про надання дозволу для залучення його до праці у межах території ДУ «Чортківська УВП (№26)» суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про попереднє ув`язнення», взяті під варту особи можуть залучатися до роботи лише в межах території місця попереднього ув`язнення за їх згодою і з дозволу слідчого або суду, які здійснюють кримінальне провадження. Праця таких осіб оплачується за тарифними ставками (окладами), що діють у народному господарстві. Взяті під варту особи можуть залучатися без оплати їх праці лише до робіт, пов`язаних із створенням належних санітарно-побутових умов і впорядкуванням місця попереднього ув`язнення. До таких робіт ці особи залучаються почергово у вільний від проведення слідчих дій час і не більш як на дві години протягом дня.

За п. 1.1. Розділу IX Праця та матеріально-побутове забезпечення ув`язнених і засуджених, Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 березня 2013 року №460/5, відповідно до статті 16 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ув`язнені за їх згодою та з дозволу особи або органу, у провадженні яких перебуває справа, можуть залучатися до праці в межах території СІЗО у майстернях та камерах. При цьому забезпечуються вимоги ізоляції та роздільного тримання ув`язнених, правила техніки безпеки при виконанні робіт, норми санітарії та гігієни. З цією метою у майстернях вивішуються протипожежні правила, правила техніки безпеки та витяги з Закону України «Про охорону праці», а до робіт допускаються лише особи, які пройшли медичне обстеження.

Згідно із п. 1.2 Правил, ув`язнені, які виявили бажання працювати, подають заяву начальнику СІЗО, який зобов`язаний у триденний строк розглянути її та прийняти відповідне рішення. Згідно п.1.3 Правил, порядок залучення ув`язнених до праці та організація виробничої діяльності майстерні здійснюються відповідно до Положення про майстерню установи виконання покарань, слідчого ізолятора, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 березня 2012 року № 442/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 березня 2012 року за № 437/20750.

Враховуючи наявність заяви (згоди) обвинуваченого ОСОБА_6 до його залучення до виконання робіт в межах кримінально-виконавчої установи, суд вважає заявлене клопотання обвинуваченого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 04 липня 2025 року.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 04 липня 2025 року.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про надання дозволу на залучення його до робіт задовольнити.

Надати дозвіл для залучення обвинуваченого ОСОБА_6 до праці у межах території ДУ «Чортківська УВП (№26)» .

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про надання дозволу на доступ до інтернету та голосової електронної комунікації за допомогою засобів IP-телефонії задовольнити.

Надати дозвіл на користування ОСОБА_6 в умовах ДУ «Чортківська УВП (№26)» під наглядом адміністрації слідчого ізолятора на платній основі (за власний кошт) послугами з надання доступу до інтернету та голосової електронної комунікації за допомогою засобів IP-телефонії, крім потерпілих і свідків у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику ДУ «Чортківська УВП (№26)».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 12.05.2025 о 15 годині.

Головуючий