Справа №:755/2853/25
Провадження №: 1-кс/755/1808/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Ульянівки, Миколаївської області, громадянці України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованій, незаміжньої, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючої встановленого місця реєстрації, проживаючої до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимій:

-22.10.2024 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік;

-відносно якої на розгляді в Суворовському районного суді м. Одеси перебувають кримінальні провадження за ч. 2 ст. 190 та за ч. 4 ст. 185 КК України,

в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 17.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 (дистанційно),

підозрюваної: ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді з зазначеним клопотанням відносно підозрюваної ОСОБА_4 , враховуючи наявність у провадженні обставин передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимою за вчинення умисного злочину проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не стала належних для себе висновків не зробила, та повторно вчинила умисний злочин проти власності за наступних обставин. Так, визначивши вчинення злочинів, як основне джерело здобуття коштів для свого існування, з метою особистого збагачення, шляхом вчинення умисних злочинів, спрямованих на заволодіння чужим майном шляхом шахрайств, у невстановлений досудовим слідством точний час, але не пізніше 16.02.2025 року, вступила у злочинну змову з невстановленими досудовим слідством особами. В подальшому, вказана група осіб розробила злочинний план незаконного збагачення, шляхом повідомлення особам похилого віку в ході телефонного спілкування завідомо неправдивої інформацію про те, що їх рідні потрапили в біду та необхідністю сплатити грошові коштів для проведення дороговартісного лікування та хірургічного втручання.

ОСОБА_4 будучи безпринципною та байдужою до наслідків вчинення злочинів, здатною чинити протиправні дії проти власності громадян надала свою попередню згоду на участь у вчиненні даного виду злочину, та згідно відведеної їй ролі, представившись довіреною особою лікаря, мала прийти до потерпілого, отримати від нього грошові кошти та заздалегідь написану розписку, та в подальшого передати їх іншим співучасникам, у спосіб, який учасники оговорили попередньо.

Пошук потенційних потерпілих, безпосереднє спілкування по телефону, а також координацію дій ОСОБА_4 взяли на себе інші співучасники. Так, маючи на меті вчинення злочинів на території м. Києва, за вказівкою інших спічасників, особи яких не встановлені, ОСОБА_4 прибула до м. Києва, де підшукала собі тимчасове житло та очікувала вказівок від невстановленої досудовим розслідуванням особи.

Так, на виконання вказаного злочинного плану невстановлена досудовим слідством особа жіночої статі, 16.02.2025 року приблизно о 18 годині 43 хвилин, зателефонувала на мобільний номер телефону потерпілого ОСОБА_8 , 1941 року народження, за номером НОМЕР_1 представилась донькою, та повідомила, що ніби вона потрапила до лікарні внаслідок ДТП, та на проведення термінової складної операції потрібні значні грошові кошти, та сказала, що подальше спілкування буде проводити лікар. В подальшому, на номер потерпілого з номерів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 зателефонувала невстановлена досудовим слідством особа, чоловічої статі, яка представилась лікарем, та повідомила потерпілому ОСОБА_8 завідомо неправдиву інформацію про важкий стан його доньки, необхідності термінової дороговартісної операції, ціна якої становить близько 10 000 доларів США, які необхідно зібрати в найкоротший строк та передати довіреній особі лікаря, а саме « ОСОБА_9 » (роль якої виконувала ОСОБА_4 ), яка приїде за місцем проживання потерпілого. ОСОБА_8 повідомив, що він не має такої значної суми коштів, та він має лише 48 000 гривень, на що невстановлена особа, яка видавала себе за лікаря повідомила, що попередньо вказаної суми грошових коштів має вистачити, та наказав підготувати наявну у нього суму грошових коштів, а решту коштів приготувати до наступного дня. Разом з тим, маючи на меті справити психологічний вплив на потерпілого, а також для створення враження, що кошти передаються дійсно для лікування наказала ОСОБА_8 написати під його диктовку заяву про надання коштів на лікування та надання дозволу на проведення операції.

ОСОБА_8 перебуваючи в шоковому стані від отриманої інформації, будучи впевненим, що спілкується з лікарем, в силу свого віку та стану, сприйняв вказану інформацію як реальну, та виконав всі вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, а саме написав під диктовку заяви та підготував грошові кошти. Одночасно з цим невстановлена досудовим слідством особа повідомила ОСОБА_4 , що для отримання грошових коштів їй необхідно прийти до кв. АДРЕСА_2 , назватись « ОСОБА_10 » та отримати від ОСОБА_8 грошові кошти.

ОСОБА_4 , керуючись єдиним умислом з невстановленими досудовим розслідуванням особами на заволодіння грошовими коштами, що належать ОСОБА_8 , діючи по заздалегідь розробленому плану, виконуючи вказівки невстановленої досудовим слідством особи, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисних мотивів, 16.02.2025 року приблизно о 19 годині 40 хвилин прийшла до кв. АДРЕСА_2 , де з метою конспірації представилась вигаданими даними, а саме « ОСОБА_10 » та підтвердила перед ОСОБА_8 , що вона є довіреною особою лікаря, та прийшла задля отримання коштів. Після чого, ОСОБА_8 передав останній грошові кошти в сумі 48000 гривень та власноруч написані заяви, після чого ОСОБА_4 покинула приміщення квартири, а грошовими коштами, отриманими від ОСОБА_8 розпорядилась згідно заздалегідь розробленого плану, відомого іншим учасникам.

Протиправними діями групи осіб, до складу якої входить ОСОБА_4 та невстановлені досудовим слідством особи потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріального збитку на загальну суму 48000 гривень.

Крім того, продовжуючи виконання спільного плану, спрямованого на заволодіння грошовими коштами громадян під приводом повідомлення потерпілим завідомо неправдивої інформації про, те що їх родичі потрапили в біду, повторно, 17.02.2025 року приблизно о 11 годині 00 хвилин, невстановлена особа чоловічої статі, яка вже спілкувалась з ОСОБА_8 під виглядом лікаря, повторно зателефонувала до останнього, та в ході розмови повідомила, що наданих попередньо коштів недостатньо для лікування його доньки, та попросила надати додатково грошові кошти в сумі 50 000 гривень, за якими прийде його довірена особа, яка вже приходила раніше (тобто ОСОБА_4 , яка представлялась вигаданими даними). Разом з тим, маючи на меті справити психологічний вплив на потерпілого, а також для створення враження, що кошти передаються дійсно для вирішення лікування його доньки, повторно попросила написати відповідну заяву, на що ОСОБА_8 погодився.

ОСОБА_4 , керуючись єдиним умислом з невстановленими досудовим розслідуванням особами на заволодіння грошовими коштами, що належать ОСОБА_8 , діючи по заздалегідь розробленому плану, виконуючи вказівки невстановленої досудовим слідством особи, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисних мотивів, 17.02.2025 року приблизно о 12 годині 50 хвилин, повторно прийшла до кв. АДРЕСА_2 , та підтвердила перед ОСОБА_8 , що вона є довіреною особою лікаря « ОСОБА_10 », та прийшла задля отримання коштів. Після чого ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 наявні у нього грошові кошти в сумі 4500 гривень. Крім того, ОСОБА_8 повідомив, що решта грошових коштів у нього зберігається на пенсійній банківській картці «Ощадбанку» НОМЕР_4 , проте він не встиг зняти решту грошових коштів, тому він передав належну йому банківську картку ОСОБА_4 (яка видавала себе за довірену особу лікаря та представлялась вигаданими даними « ОСОБА_11 »), назвав пін-код картки та попросив зняти решту грошових коштів в банкоматі, а банківську картку повернути йому.

В подальшому, ОСОБА_4 , отримавши вищевказану суму грошових коштів, а також банківську картку «Ощадбанку»» НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_8 залишила місце вчинення злочину, однак поблизу будинку за адресою: м. Київ, вул. Флоренції, 9 була затримана працівниками поліції.

Протиправними діями групи осіб, до складу якої входить ОСОБА_12 та невстановлені досудовим слідством особи потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріального збитку на загальну суму 4500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньо змовою групою осіб, повторно.

Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

17 лютого 2025 року о 12 годині 55 хвилин безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ч.1 ст. 208 КК України.

18 лютого 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

19 лютого 2025 року Дніпровським районним судом м. Києва стосовно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.04.2025. Додатково слідчим суддею було визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці.

05 березня 2025 року підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі 60 560 грн та до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави та на останню покладено ряд обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В подальшому, 24.03.2025 року, ОСОБА_4 було наручно вручено повістки про виклик до слідчого на 25.03.2025, 26.03.2025, 27.03.2025, 28.03.2025, 29.03.2025, 31.03.2025. Однак, на вказаний час та дату підозрювана ОСОБА_4 не з`явилася та про причини неявки не повідомила.

В порядку ст. 40 КПК України було надано доручення ВКП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 . Згідно відпрацювання оперуповноважених Дніпровського УП ГУНП у м. Києві встановлено, що оперативно-розшуковими заходами встановити місцезнаходження останньої не вдалось можливим. Крім того, на адресу тимчасового місця проживання у м. Києві, яку ОСОБА_4 (яку остання зазначала під час усної бесіди), а саме за адресою: АДРЕСА_3 було здійснено виїзд, однак остання там вже не проживає та будь-які засоби зв`язку не залишила.

Додатково, слідчим у вигляді смс-повідомлення через мобільний додаток «Телеграм» на номер підозрюваної ОСОБА_4 ( НОМЕР_5 ) було не одноразово запитано, коли остання зможе прибути за повісткою для проведення за її участю слідчих дій, на що остання читала смс-повідомлення, та однозначної відповіді не надавала, до слідчого не з`являлась, про причини неявки не повідомила.

В подальшому, на неодноразові дзвінки слідчого на мобільний номер телефону підозрюваної ОСОБА_4 ( НОМЕР_5 ) остання не відповідала, і надалі телефон вимкнула.

Отже, підозрювана ОСОБА_4 не виконала та порушила покладені на неї обов`язки судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави та не повідомила слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання, засобів телефонного зв`язку.

04.04.2025 було винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розшук.

17.04.2025 відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва отримано дозвіл на затримання стосовно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

22.04.2025 року відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва заставу у розмірі 60 560 грн., внесену 04.03.2025 за підозрювану ОСОБА_4 зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

22.05.2025 було винесено постанову про відновлення досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000551 від 17.02.2025.

22.05.2025 о 14 годині 45 хвилин відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва № 755/285325 від 17.04.2025, підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ч.1 ст. 191 КПК України.

Окрім того, наголосила увагу на наявності ризиків, визначених п.п. 1-2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування порушила покладені на неї обов`язки судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, не повідомила слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання, засобів телефонного зв`язку, на виклики слідчого не з`явилася та про причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим останню було оголошено в розшук. Окрім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проте за місцем реєстрації не проживає, зі слів нібито проживає у м. Одеса, а у м. Києві проживала у винайнятому подобово житлі, не має міцних соціальних зв`язків. Відповідно в разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, вказала, що досудове розслідування на даний час триває та слідством встановлюються додаткові докази, а також на даний час не встановлена решта співучасників вчинення зазначених кримінальних правопорушень. Відповідно остання, володіючи інформацією про наявні у органу розслідування докази, так як відомості про них зазначено в повідомленні про підозру та в клопотанні про обрання запобіжного заходу, може знищити додаткові докази, про які на даний час невідомо слідству. Підозрювана ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування не виконала та порушила покладені на неї обов`язки судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави у зв`язку з чим 04.04.2025 було винесено постанову про зупинення досудового розслідування та ОСОБА_4 оголошено в розшук. Крім того, на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси та Біляївського районного суду Одеської області перебувають обвинувальні акти відносно ОСОБА_4 . 22.04.2025 ухвалою Суворівського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 у зв`язку з неявками на судовий розгляд оголошено в розшук. ОСОБА_4 , зважаючи на відсутній стабільний матеріальний здобуток, є схильною до продовження злочинної діяльності, матеріальні блага на прожиття задовольняє шляхом вчинення злочинів. Крім того, ОСОБА_4 раніше судима за майновий злочин та за аналогічними факторами обвинувальні акти перебувають на розгляді в судах. Також підозрювана може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки не працевлаштована, офіційних доходів не отримує, власного рухомого та нерухомого майна не має, а вчинення злочинів обрала як основний спосіб для задоволення своїх особистих матеріальних потреб.

Зазначила про неможливість запобіганням наявним ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною нетяжкого кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваної, її соціальний статус, а також зважаючи на ухилення останньої від виконання обов`язків, передбачених запобіжним заходом у вигляді застави.

Захисник підозрюваної ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту та зазначив, що безпосередньо вказаний запобіжний захід забезпечить регулювання наявних ризиків.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала клопотання захисника та вказала, що у неї на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, котрі у випадку застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишаться без батьківського піклування. На уточнююче запитання слідчого судді повідомила, що фактично на утриманні в неї перебуває малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а щодо наймолодшої дитини вона позбавлена батьківських прав та фактично зазначеною дитиною опікується батько.

За таких обставин, слідчий суддя заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

В цьому випадку, вимоги ст. 132 КПК України, заявником дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинувачення, як передумовою, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України слідчий суддя, суд крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрювана об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим остання, будучи раніше судимою та обізнаною з мірою покарання за вчинені діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

В ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за обставин викладених у підозрі.

При цьому, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2025 року було надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_4 , з метою її приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання про підозрювану встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Ульянівки, Миколаївської області, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштована, незаміжня, маюча на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маюча встановленого місця реєстрації, проживаюча до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 22.10.2024 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік; відносно якої на розгляді в Суворовському районного суді м. Одеси перебувають кримінальні провадження за ч. 2 ст. 190 та за ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозрювана, на час вирішення даного питання, за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я.

А тому, слідчий суддя аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваної, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують їх з нею, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків, репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди; наявність факту ухилення підозрюваної від явки до органу досудового розслідування та подальше переховування останньої від кримінального переслідування, що призвело до необхідності розшуку; порушення підозрюваною обов`язків, визначених слідчим суддею при застосуванні альтернативної застави, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, а лише встановлює наскільки їх сукупність є достатньою вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.

Дані визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу.

Таке обмеження права ОСОБА_4 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані докази у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання заявника підлягає задоволенню, як обґрунтоване.

Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя не знаходить передумов для застосування відносно підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки органом досудового розслідування доведено, що останньою був порушений зазначений запобіжний захід та ОСОБА_4 вживалися активні заходи для переховування від органів досудового розслідування, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2025 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання сторони захисту щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є безпідставним, оскільки даний запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, які є доведеними.

Варто зауважити, що відповідно до ч. 9 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд встановить, що у зв`язку із застосуванням зазначеного запобіжного заходу дитина, яка перебуває на утриманні підозрюваного, обвинуваченого, залишиться без батьківського піклування, слідчий суддя, суд зобов`язує прокурора повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування такої дитини про факт залишення дитини без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини, відомості про що зазначаються в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Орган опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, інформує слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про місце проживання (перебування) дитини. Після отримання такої інформації слідчий, прокурор невідкладно повідомляє підозрюваного, обвинуваченого про місце проживання (перебування) дитини.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на прокурора обов`язок вжиття невідкладних заходів щодо встановлення місця перебування малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого тимчасового влаштування дитини, яка, зі слів підозрюваної, залишилася без батьківського піклування.

Враховуючи вище викладене та керуючись вимогами ст.ст. 1-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, у виді цілодобового домашнього арешту - залишити без задоволення.

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 17.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з моменту її фактичного затримання, тобто до 20.07.2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваної, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення її винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити прокурору, захиснику та підозрюваній негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

На підставі ч. 9 ст. 194 КПК України зобов`язати прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про факт залишення останньої без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини.

Зобов`язати уповноважений орган опіки та піклування за місцем перебування малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, проінформувати слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про місце проживання (перебування) дитини.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 26.05.2025 року о 09 год. 30 хв.

Слідчий суддя: