Провадження № 1-кс/202/3703/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000200 від 12.09.2024 клопотання слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштований, має середню освіту, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх осіб, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дніпровського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Згідно клопотання, слідчими слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 12.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 по всій території Україні введено воєнний стан.

Також, збройна агресія РФ спричинила значний попит на легкові автомобілі, які необхідні для підрозділів ЗСУ та інших військових формувань створених у відповідності до законів, з метою належного виконання бойових задач для надання відсічі країна-агресору. У зв`язку з чим поширеним явищем стало придбання за особисті кошти громадянами, підприємствами та організаціями автомобілів в іноземних країнах, в тому числі країнах Європейського союзу, з подальшим перевезенням автомобілів через державний кордон та передачі їх до військових підрозділів ЗСУ та/або інших військових формувань створених у відповідності до законів.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном - грошовими коштами, шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, в умовах воєнного стану, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше грудня 2023 року, під час спілкування за допомогою телефонних дзвінків повідомив потерпілій ОСОБА_7 , яка мала намір придбати автомобілі для військових підрозділів за власні кошти, про можливість отримання безкоштовно ним транспортних засобів в Іспанії для потреб військовослужбовців Збройних Cил України, які знаходяться в зоні безпосереднього бойового зіткнення, однак саме транспортування придбаних автомобілів потребує компенсації витрат на таке перевезення, заздалегідь розуміючи про те, що ніякі транспортні засоби він поставляти не буде.

Таким чином, приблизно у грудні 2023 року (точний час та дату досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим), потерпіла ОСОБА_7 , будучи введеною ОСОБА_4 в оману, погодилась співпрацювати із останнім для придбання транспортних засобів для потреб військовослужбовців Збройних Cил України, які знаходяться в зоні безпосереднього бойового зіткнення. Під час спілкування за допомогою текстових повідомлень (та телефонних дзвінків ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, діючи з корисливого мотиву, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужих коштів, шляхом обману (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану повідомив потерпілу ОСОБА_7 про необхідність надання йому грошових коштів з метою компенсації витрат пов`язаних з придбанням та транспортування обумовлених транспортних засобів, у розмірі 180 000 гривень.

Погодившись на пропозицію ОСОБА_4 та будучи введеною в оману останнім, потерпіла ОСОБА_7 з рахунку НОМЕР_1 , емітованого в АТ «Універсал Банк», оформленого на ім`я ОСОБА_7 здійснила перекази грошових коштів чотирма транзакціями:

-27.12.2023 о 11:31 годині на суму 50 000 гривень;

-27.12.2023 о 17:39 годині на суму 30 000 гривень;

-27.12.2023 о 17:52 годині на суму 5 000 гривень;

-30.12.2023 о 21:10 годині на суму 42 000 гривень,

на банківську картку яку їй надав ОСОБА_4 , а саме: № НОМЕР_2 , емітовану в АТ «Райффайзен банк», оформлену на ім`я ОСОБА_8 (брат ОСОБА_4 ), доступ до рахунку якої контролював останній.

Крім того, за проханням потерпілої ОСОБА_7 28.12.2023 о 17:20 годині, з банківської картки № НОМЕР_3 , емітована в АТ КБ «Приват Банк», оформлена на ім`я ОСОБА_9 було здійснено переказ грошових коштів однією транзакцією на банківську картку № НОМЕР_2 , емітована в АТ «Райффайзен банк», оформлена на ім`я ОСОБА_8 у розмірі 10 000 гривень.

В подальшому, за проханням потерпілої ОСОБА_7 01.01.2024 о 12:05 годині було також перераховано грошові кошти однієї транзакцією з рахунку НОМЕР_4 , емітований в АТ «Універсал Банк», оформлений на ім`я ОСОБА_10 на банківську картку № НОМЕР_2 , емітована в АТ «Райффайзен банк», оформлена на ім`я ОСОБА_8 у розмірі 43 000 гривень.

В подальшому, з банківської картку № НОМЕР_2 , емітована в АТ «Райффайзен банк», оформлена на ім`я ОСОБА_8 , який є рідним братом ОСОБА_4 та який має у власному користуванні зазначену банківську картку, вищевказані грошові кошти були перераховані на дві банківські картки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , емітовані в АТ «Державний ощадний банк України» та які оформлені на ім`я ОСОБА_4 .

Отримавши таким чином від потерпілої ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 180 000 гривень ОСОБА_4 заволодів даним майном потерпілої, шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілій, яким розпорядився в подальшому на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 заподіяно майнову шкоду у розмірі 180 000 гривень.

13.05.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим, слідчий, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки вважав наявними ризики, передбачені п. 1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний підозру не визнав, зазначив, що на гроші, які було надано, було придбано два «мавіки», заперечив проти застосування відносно нього запобіжного заходу.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, вважаючи підзору необґрунтованою. Зазначив, що у телефоні наявні докази придбання «мавіків», однак його протокол огляду відсутній. Зазначив, що ризики відсутні, брат підозрюваного не був допитаний, а інші родичі проживають в іншому місті, у зв`язку з чим він не може на них впливати. У разі застосування до підозрюваного, який проживає у небезпечному регіоні, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він не матиме вільного доступу до укриття, у зв`язку з чим просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 12.09.2024;

-- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 19.08.2024;

-- протокол огляду матеріалів тимчасового доступу до речей і документів від 04.02.2025;

-- протоколом огляду відео від 12.11.2024;

-- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 10.03.2025;

-- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.03.2025;

-- протоколом обшуку від 15.04.2025;

-- протоколом огляду від 26.04.2025;

-- протоколом огляду матеріалів тимчасового доступу до речей і документів від 09.05.2025;

-- повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 15.05.2025;

-- речовими доказами;

-- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчим суддею встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, що підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 5 років, розуміючи тяжкість покарання, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, зважаючи, що досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 особисті дані та місце проживання потерпілого, свідків у даному провадженні, слідчий суддя вважає є підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на потерпілог та свідків, з метою перешкоджання їх з`явлення, шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого повідомлено про підозру ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає наявним і ризик продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Враховуючи вагомість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки, на переконання слідчого судді, саме цей вид запобіжного заходу в достатній мірі відповідатиме меті його застосування, зможе запобігти наявним ризикам.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу, зокрема у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя не вбачає та вважає, що аргументи сторони захисту щодо обмеження доступу підозрюваного до укриття, у разі небезпеки є необґрунтованими, оскільки заборона залишати місце проживання підозрюваним застосовується, за винятком випадків, пов`язаних із рятуванням чи збереженням життя та здоров`я (зокрема оголошення повітряної тривоги та необхідності пройти в укриття).

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід строком на 2 місяці у вигляді нічного домашнього арешту з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатись з місця постійного проживання за адресою:

АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 години по 06:00 години, за винятком випадків, пов`язаних із рятуванням чи збереженням життя та здоров`я,

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими у вказаному кримінальному провадженню.

Строк дії ухвали слідчого судді до 16 липня 2025 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1