Справа № 530/1066/25
Номер провадження 1-кп/530/180/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2025 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Зіньків Полтавської області обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 03.05.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Валки, Валківського району, Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , номер обслуги 3 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону, звання старший солдат, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст.27, ч.1 ст.358,ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Військовослужбовець старший солдат ОСОБА_3 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу №115-РС від 23.05.2023 направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби на посаді номера обслуги 3 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону, військове звання старший солдат, та з цього ж дня зарахований до списків її особового складу, поставлений на всі види забезпечення.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують старшого солдата ОСОБА_3 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст .ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, старший солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Однак, старший солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, на початку січня місяця 2023 року (більш точного часу в ході дізнання встановити не виявилося можливим) у ОСОБА_3 , якому було необхідне посвідчення водія, виник злочинний намір, спрямований на підроблення офіційного документа, а саме посвідчення водія, з метою його подальшого використання. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на підробку офіційного документа, ОСОБА_3 через всесвітню мережу «Інтернет» знайшов оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу посвідчення водія.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на підробку офіційного документа, ОСОБА_3 шляхом здійснення листування з невстановленою дізнанням особою, замовив собі посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Валки Банківського району Харківської області, видане 16.01.2023 ТСЦ 0541, з відкритою категорією «В», під час цього узгодив оплату вартості підробленого офіційного документу та усвідомлюючи, що в посвідчення водія будуть внесені завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності, передав необхідні дані, а саме: копію свого паспорта громадянина України, фотографію особистого підпису та власну фотографію для внесення його даних до підробленого посвідчення водія, тим самим здійснив сприяння І пособництво) вчиненню кримінального проступку.

Після цього, невстановлена під час дізнання особа, у невстановленому місці та у невстановлений час, виготовила посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.01.2023 року на ім`я ОСОБА_3 , яке згідно висновку судової технічної експертизи документів СЕ-19/117-25/10115-ДД від 15.05.2025 не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, після чого надіслала ОСОБА_3 вищезазначене посвідчення водія на відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: вул. Центральна, 59, м. Слов`янськ, Донецька область, яке ОСОБА_3 особисто забрав.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 , 02.05.2025 о 22 год. 50 хв. будучи учасником дорожнього руху в якості водія автомобіля «Мітцубісі» на іноземній реєстрації та рухаючись в с. Малі Будища, Полтавського району, Полтавської області, був зупинений працівниками поліції відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області для перевірки документів. В цей момент у ОСОБА_3 виник прямий умисел направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , яке згідно висновку судової технічної експертизи документів СЕ-19/117-25/10115-ДД від 15.05.2025 не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, надав завідомо підроблене посвідчення водія на своє ім`я працівникам Національної поліції, тим самим використавши його.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у співучасті, шляхом пособництва у підробленні посвідчення водія, яке видається визначеною державною установою та надає відповідні права особі, яка його використовує, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України та у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст.27, ч.1 ст.358,ч.4 ст.358 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.

30 травня 2025 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст.27, ч.1 ст.358,ч.4 ст.358 КК України у якому міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Як видно з наданих матеріалів, до ОСОБА_3 не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінальних проступків.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що військовослужбовець старший солдат ОСОБА_3 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу №115-РС від 23.05.2023 направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби на посаді номера обслуги 3 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону, військове звання старший солдат, та з цього ж дня зарахований до списків її особового складу, поставлений на всі види забезпечення.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують старшого солдата ОСОБА_3 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст .ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, старший солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Однак, старший солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, на початку січня місяця 2023 року (більш точного часу в ході дізнання встановити не виявилося можливим) у ОСОБА_3 , якому було необхідне посвідчення водія, виник злочинний намір, спрямований на підроблення офіційного документа, а саме посвідчення водія, з метою його подальшого використання. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на підробку офіційного документа, ОСОБА_3 через всесвітню мережу «Інтернет» знайшов оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу посвідчення водія.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на підробку офіційного документа, ОСОБА_3 шляхом здійснення листування з невстановленою дізнанням особою, замовив собі посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Валки Банківського району Харківської області, видане 16.01.2023 ТСЦ 0541, з відкритою категорією «В», під час цього узгодив оплату вартості підробленого офіційного документу та усвідомлюючи, що в посвідчення водія будуть внесені завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності, передав необхідні дані, а саме: копію свого паспорта громадянина України, фотографію особистого підпису та власну фотографію для внесення його даних до підробленого посвідчення водія, тим самим здійснив сприяння І пособництво) вчиненню кримінального проступку.

Після цього, невстановлена під час дізнання особа, у невстановленому місці та у невстановлений час, виготовила посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.01.2023 року на ім`я ОСОБА_3 , яке згідно висновку судової технічної експертизи документів СЕ-19/117-25/10115-ДД від 15.05.2025 не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, після чого надіслала ОСОБА_3 вищезазначене посвідчення водія на відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: вул. Центральна, 59, м. Слов`янськ, Донецька область, яке ОСОБА_3 особисто забрав.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 , 02.05.2025 о 22 год. 50 хв. будучи учасником дорожнього руху в якості водія автомобіля «Мітцубісі» на іноземній реєстрації та рухаючись в с. Малі Будища, Полтавського району, Полтавської області, був зупинений працівниками поліції відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області для перевірки документів. В цей момент у ОСОБА_3 виник прямий умисел направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , яке згідно висновку судової технічної експертизи документів СЕ-19/117-25/10115-ДД від 15.05.2025 не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, надав завідомо підроблене посвідчення водія на своє ім`я працівникам Національної поліції, тим самим використавши його.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у співучасті, шляхом пособництва у підробленні посвідчення водія, яке видається визначеною державною установою та надає відповідні права особі, яка його використовує, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України та у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України співучасть, шляхом пособництва у підробленні посвідчення водія, яке видається визначеною державною установою та надає відповідні права особі, яка його використовує, та ч.4 ст.358 КК України у використанні завідомо підробленого документа.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 передбачені ст.67 КК України-вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу. Остаточне покарання призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і таке покарання, на думку суду, є дійсно необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до обвинувального акта судові витрати по справі становлять 3119 грн. 90 копійок за проведення експертизи.

Процесуальні витрати на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого по справі.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України і призначити покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п"ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень.

- за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 680 (шістсот вісімдесят) грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 - не обирати.

Речові докази по справі посвідчення водія, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видане 16.01.2023 року ТСЦ 0541 з відкритою категорією В, яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження №0000106.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3119 грн. 90 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Арешт майна накладений згідно ухвали слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.05.2025 року на тимчасово вилучене 02.05.2025 в ході огляду місця події обочини автомобільної дороги по вул. Центральній в с. Малі Будища, Полтавського району, Полтавської області, посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого 16.01.2023 ТСЦ 0541, з відкритою категорією B - скасувати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1