УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 756/5837/20

провадження № 51-1911 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням у дохід держави 20% від суми заробітку.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , у якій він не погоджується з вироком місцевого суду та ухвалою суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 , просить їх скасувати, а кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити. Крім того, захисник долучив заяву про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Мотиви Суду

Згідно з ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Як видно з матеріалів провадження, ухвалу Київського апеляційного суду постановлено 18 лютого 2025 року та проголошено того ж дня, тоді як з касаційною скаргою захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду 20 травня 2025 року, тобто вже після закінчення тримісячного строку на оскарження судових рішень, що адвокатом не заперечується з огляду на його клопотання про поновлення строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.

З огляду на те, що касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції з незначним пропуском строку касаційного оскарження (в один день), а також з урахуванням викладених у заяві причин його пропуску, які колегія у даному конкретному випадку визнає поважними, пропущений захисником тримісячний строк підлягає поновленню.

Разом із тим, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ст. 427 КПК України в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Статтею 438 КПК України передбачено, що підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни

чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна

із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, як воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення.

Однак всупереч вищевказаному захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не наводить обґрунтування допущення судами таких порушень, які в силу ст. 412 КПК України є істотними та тягнуть за собою скасування оскаржених судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.

Натомість захисник, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Позиція захисника є суперечливою з огляду на те, що він акцентує увагу на незаконності судових рішень з підстави істотного порушення кримінального процесуального закону, і разом з тим, убачає за можливе закрити кримінальне провадження після їх скасування.

Поза увагою скаржника залишилось те, що касаційний суд позбавлений можливості самостійно досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено судами попередніх інстанцій, про що він по суті просить у касаційній скарзі, формулюючи свої вимоги про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також захисник, оскаржуючи в тому числі ухвалу апеляційного суду, не вказує у чому конкретно полягає її незаконність чи необґрунтованість з огляду на положення статей 412 - 414 КПК України.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає

за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Поновити йому строк на касаційне оскарження вироку Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3