Справа № 489/3959/25
Провадження № 1-кп/489/725/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

23 травня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 03.05.2025 та додані до нього матеріали за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаєва, громадянка України, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, дітей на утриманні не має, на момент вчинення кримінального правопорушення (проступку) офіційно не працевлаштована, раніше судима: 13.08.2016 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; 04.04.2017 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2017 вважати засудженою за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 до 4 років позбавлення волі; звільнена 14.05.2021 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.357 КК України,

встановив:

03.05.2025 приблизно о 10:45 год (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_2 , перебуваючи біля кав`ярні «Кофе брейк» по пр. Богоявленському 43, в м. Миколаєві, викрала сумочку, в якій знаходилась банківська картка «ПриватБанк» для виплат № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_3 , яка в силу вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХІІ від 02 жовтня 1992 року, п.1.27, п.1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» №2346-111 від 05 квітня 2001 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-111 від 7 грудня 2000 року та примітки до ст.358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, відповідає визначенню поняття «офіційний документ», оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру та видана повноважною особою юридичної особи, а саме, - імітована АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з дотриманням визначеної законом форми і містить передбачені законом реквізити. В подальшому, ОСОБА_2 залишила собі вказану банківську картку, маючи на меті подальше використання її у власних корисливих цілях, а саме - для заволодіння грошовими коштами, привласнивши тим самим вказану банківську картку, намагалась розрахуватись за товар 03.05.2025 о 11:04 год в гастрономі «Південний», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна буд. 35-Б, але на банківській картці не вистачило коштів, позбавивши таким чином потерпілу можливості використовувати зазначену карту за призначенням та в подальшому не вчинивши жодних дій щодо повернення її власнику, правоохоронним органам чи АТ КБ «ПРИВАТБАНК», місце вчинення кримінального правопорушення покинула. Відповідно такими своїми діями вчинивши кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.357 КК України.

Обставини, встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку повністю знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційних документів, з корисливих мотивів.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за злочини проти власності, наразі направлених двох обвинувальних актів до суду, де ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, які вчинила під час іспитового строку та за ч.4 ст.185 КК України, має постійне місце проживання, лікування у лікаря-психіатра не проходила, однак є учасником програми ЗПТ сайту КНП «МОЦПЗ» МОР з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності».

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку, особу обвинуваченої, обставини, при яких нею було скоєно кримінальне правопорушення, та приходить до висновку, що її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді апробаційного нагляду.

Питання про речові докази, підлягають вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком 2 (два) роки.

Речовий доказ:

- банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_2 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , зв`язку ключів та пристрій для куріння «IQOS» - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_3 ;

- DVD-R диск з написом фірми виробника «Verbatim 4,7 gb120 min 16x» з відеозаписами з камер відеоспостереження гастроному «Південний», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 35-Б, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Інгульський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1