Справа № 307/164/25
Провадження № 1-кп/307/9/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , України, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, працюючого верстатником деревообробних верстатів цеху виготовлення меблевого щита ДП «Ламела», одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 21 листопада 2024 року, близько 18 години, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz S Klasse S 400 CDI», номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_1 , проїжджаючи в м. Тячів по вул. Вишнева, рухаючись по правій смузі руху у напрямку с. Тячівка Тячівського району Закарпатської області, маючи технічну можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку і уникнути наїзду на перешкоду як шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, так і шляхом своєчасного виконання безпечного маневру об?їзду перешкоди ліворуч, проявив неуважність і з моменту виявлення небезпеки для руху негайно не застосував гальмування для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, а також не застосував маневр безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди, у зв?язку з чим, не впоравшись з керуванням даного транспортного засобу, допустив наїзд передньою частиною свого автомобіля на ОСОБА_7 , який знаходився у момент наїзду на проїжджій частині дороги у горизонтальному положенні, обличчям доверху по ходу руху даного транспортного засобу, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів 2.3; 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху») Правил дорожнього руху України, якими передбачено: п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди»; п. 1.10 ПДР України: «перешкода для руху - нерухомий об?єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об?єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу». Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з множинними уламковими двобічними прямого та непрямого характеру переломами ребер зі зміщенням та ознаками повторної травматизації, пошкодженням правої легені та плеври справа, розриву 7-го міжребір?я справа, а саме множинними переломами 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10-го ребер справа та 3, 4, 5, 6, 7-го ребер зліва, правобічний пневмоторакс, прямі подвійні переломи грудини, забою серця та навколосерцевої сумки, вогнища забою та розрив передньої стінки лівого шлуночка серця, тампонади серця, множинних крововиливів в підшкірно-жирову клітковину та м?язи передньої та правої бокової поверхні грудної клітки з утворенням карманоподібного крововиливу у м?які тканини бокової поверхні грудної клітки справа, уламкового перелому тіла та суглобової поверхні лівої ключиці, масивної смугастої садна передньо-верхньої поверхні лівого плечового поясу, розриву піддіафрагмальної поверхні купола правої долі печінки, гемоперитонеум до 50-60мл рідкої крові, відкритої черепно-мозкової травми з множинними уламковими переломами кісток основи черепа з значним зміщенням, множинних забійно-рваних лоскутної рани лівої половини голови в скронево-тім?яно-потиличній ділянці та в скронево-тім?яній ділянці зправа, обширної зіяючої, глибокої (до органокомплекса шиї) забійно-рваної рани передньо-бокових поверхонь шиї, множинних забійно-рваних ран та смугастих саден м?яких тканин обличчя та передньо-верхньої поверхні лівого плечового поясу, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як знаходяться в прямому причинному зв?язку зі смертю потерпілого. Отже, невиконання водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3; 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху») Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв?язку з послідуючими наслідками, а саме: отриманням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, від яких він помер на місці події.

Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 21 листопада 2024 року, близько 18 години, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz S Klasse S 400 CDI», номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_1 , проїжджаючи в м. Тячів по вул. Вишнева, рухаючись по правій смузі руху у напрямку с.Тячівка Тячівського району Закарпатської області, маючи технічну можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку і уникнути наїзду на перешкоду як шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, так і шляхом своєчасного виконання безпечного маневру об?їзду перешкоди ліворуч, проявив неуважність і з моменту виявлення небезпеки для руху негайно не застосував гальмування для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, а також не застосував маневр безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди, у зв?язку з чим, не впоравшись з керуванням даного транспортного засобу, допустив наїзд передньою частиною свого автомобіля на ОСОБА_7 , який знаходився у лежачому положенні на проїжджій частині дороги по ходу руху даного транспортного засобу, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Надалі, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що своїми діями, пов?язаними з порушенням правил дорожнього руху, поставив потерпілого ОСОБА_8 в безпорадний та небезпечний для життя стан, при цьому, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно, всупереч вимогам п. 2.10. Правил дорожнього руху України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов?язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілого у небезпеці і з місця пригоди втік. Отже, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.10. Правил дорожнього руху України, яким визначено: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов?язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.... г) вжити можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров?я; г) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "і" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред?явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об?їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки)».

Органом досудового розслідування ці дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому та за ч.1 ст.135 КК України як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні надала письмову заяву, згідно з якою відмовляється від обвинувачення відносно обвинуваченого ОСОБА_4 щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України та просить кримінальне провадження щодо обвинуваченого в частині його обвинувачення за ч.1 ст.135 КК України закрити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання потерпілої ОСОБА_6 про відмову від обвинувачення за ч.1 ст.135 КК України.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, враховуючи думку прокурора, який вважає за можливе клопотання потерпілої ОСОБА_6 задовольнити, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України (залишення в небезпеці без обтяжуючих обставин), яке є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

У відповідності до ст. 26 ч.4 КПК України відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного звинувачення.

Відповідно до ст. 284 ч.1 п.7 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ст. 284 ч.6 КПК України якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 в частині його обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, слід закрити, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст.26, 284, 371, 372, 477 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 в частині його обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, - закрити, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та оголошено 15 травня 2025 року.

Головуючий ОСОБА_1