провадження № 1-кп/619/224/25
УХВАЛА

іменем України

6 травня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0006012 від 06.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

У провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006012 від 06.08.2024.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано необхідністю забезпечення його належної процесуальної поведінки шляхом запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто:переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Також прокурор посилався на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого злочину, що само по собі може бути підставою та мотивом обвинуваченого переховуватись від суду. Зважаючи на те, що всі докази суд досліджує безпосередньо в судовому засіданні, а більшість свідків у даному кримінальному провадженні є військовослужбовцями, з якими обвинувачений проходив службу, останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на співслужбовців з метою давати показання на його користь. Отже, застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти заявленого прокурором клопотання. Захисник зазначив, що ОСОБА_5 не збирається переховуватися від суду, має позитивну характеристику, раніше не судимий, не знає про місце перебування свідків.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою суду від 12.03.2025 року стосовно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 9 травня 2025 року з визначенням суми застави у розмірі 121 120 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частина 2 статті 177 КПК України констатує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду, суд зазначає наступне.

В обґрунтування ризику переховування обвинуваченого від суду прокурор посилається на покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим за вчинення тяжкого злочину, що може бути само по собі мотивом переховуватись від суду з метою уникнення від покарання.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58).

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від суду, у зв`язку з чим наявність вказаного ризику, на думку суду, є доведеним.

Щодо ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків, як зазначив прокурор, наявність цього ризику підтверджується тим, що на даний час свідки ще не допитані у судовому засіданні, обвинувачений може впливати на них, так як більшість із свідків є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та разом проходили військову службу в одній і тій же військовій частині разом з підозрюваним.

До того ж, показання свідків надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили. Натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні.

Враховуючи, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_5 має реальну можливість впливати на свідків, колишніх співслужбовців у даному кримінальному провадженні, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінального правопорушення, не можна виключати можливість такого впливу обвинуваченого на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Беручи до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у кримінального правопорушення - злочину, суд вважає, що застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 3 липня 2025 року.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги, що ухвала від 12 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 припиняє свою дію 9 травня 2025 року, а судове провадження не завершене, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_5 ..

Суд вважає, що визначена при застосуванні запобіжного заходу на стадії досудового розслідування застава у виді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, а тому визначає заставу у тому ж розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177-178, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника про зміну запобіжного заходу- відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 3 липня 2025 року (включно), з раніше визначеною ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 01.11.2024 р. заставою, у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 121 120 грн (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії запобіжного заходу, за такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0006674.

Строк дії ухвали визначити до 3 липня 2025 року включно.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу.

У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування); утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1