Провадження № 1-кс/369/2400/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження за № 0000180 від 08.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження за № 0000180 від 08.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у якому він просить суд повернути тимчасово вилучене майно, що 23.01.2024 на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області, було проведено обшук, слідчим групи слідчих ВП №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 за адресою: Київська обл., Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Вінницька, 2, в результаті проведення якого було вилучено: предмет зовні схожий на пістолет, Retay X Pro, НОМЕР_1 , та магазин до нього, який запаковано в спец. пакет PSP3211040; предмет зовні схожий на пістолет, Retay, GMDID, та магазин до нього, споряджений 6 набоями з зеленим осердям, який запаковано до спец. пакету PSP3211038; карабін «Typhon F12 19 kf12288» з магазином, без набоїв, в пластиковому чохлі чорного кольору, який залишається в чохлі та запаковується в спец. пакет без маркувань та опечатується стяжкою №B446290.

Власником вилученого майна є ОСОБА_4 , який не має жодного відношення до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення. Даний факт підтверджується відсутністю, на теперішній час, будь-якого процесуального статусу останнього в даному кримінальному провадженні, окрім як третя особа права якої обмежуються. З положень чинного законодавства вбачається, що слідчий повинен довести той факт, що вилучені речі мають відношення до розслідування кримінального провадження. До того ж, звертаю увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження триває тривалий час.

Слідчим чи прокурором не подано у визначений законом 48 годинний термін з моменту завершення проведення обшуку, клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а відтак слідчий відповідно до вимог КПК України зобов`язаний негайно повернути майно особі у якої таке було вилучено, тобто фактично це є обов`язком слідчого, а не правом.

В судове засідання представник та власник майна не з`явився. Про день, час та місце слухання клопотання повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання клопотання повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Приписами ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Судом встановлено, що 23.01.2024 на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області, було проведено обшук, слідчим групи слідчих ВП №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 за адресою: Київська обл., Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Вінницька, 2, в результаті проведення якого було вилучено: предмет зовні схожий на пістолет, Retay X Pro, НОМЕР_1 , та магазин до нього, який запаковано в спец. пакет PSP3211040; предмет зовні схожий на пістолет, Retay, GMDID, та магазин до нього, споряджений 6 набоями з зеленим осердям, який запаковано до спец. пакету PSP3211038; карабін «Typhon F12 19 kf12288» з магазином, без набоїв, в пластиковому чохлі чорного кольору, який залишається в чохлі та запаковується в спец. пакет без маркувань та опечатується стяжкою №B446290.

Слідчим чи прокурором не подано у визначений законом 48 годинний термін з моменту завершення проведення обшуку, клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а відтак слідчий відповідно до вимог КПК України зобов`язаний негайно повернути майно особі у якої таке було вилучено, тобто фактично це є обов`язком слідчого, а не правом.

Так, за своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Порядок тимчасового вилучення майна регламентовано ст. 168 КПК України, яка вказує, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Аналізуючи правовий зміст ч. 7 ст. 236 і частини 1 ст.98 КПК України, ч. 2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають одних з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч. 1 ст.167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

Законодавцем в статті 169 КПК України визначено підстави повернення тимчасового вилученого майна, зокрема зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Із зазначеної норми вбачається, що однією із підстав повернення тимчасового вилученого майна є випадки, передбачені частиною п`ятою статті 171 КПК України, тому майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Тобто, у випадку не подання слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна клопотання про його арешт, тимчасово вилучене майно повертається особі в якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що незважаючи на вимоги зазначених норм чинного кримінально-процесуального закону, органом досудового розслідування після вилучення майна не було подано слідчому судді клопотання про накладення арешту на це майно, що свідчить про наявність правових підстав для повернення вказаного майна, відповідно до вимог ст. 169 та ч. 6 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ОСОБА_4 , який не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадженні за №0000180 від 08.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В той же час, вимогами частини 1 статті 100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до статті 169, частини 5 статті 171 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, якщо клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого на підставі ухвали про проведення обшуку майна не подано протягом 48 годин після вилучення майна.

Враховуючи, що арешт на тимчасово вилучені в порядку частини 7 статті 237 КПК Українинезаповнені рецептурні бланки форми № 3 у кількості 136 шт. та чорний датований блокнот не накладався, на підставі частини 5 статті 171 КПК України, вказане майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Також, суд звертає увагу на те, що прокурором під час розгляду справи надано клопотання про порядок дослідження письмових доказів, в якому не зазначено про необхідність дослідження незаповнених рецептурних бланків форми № 3.

Крім того, зазначені у клопотанні сторони захисту рецептурні бланки форми № 3 не є предметом злочину, оскільки вони не заповнені.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження за № 0000180 від 08.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК Україниє обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98-100,167,168,169,171,236,303-307,309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження за № 0000180 від 08.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб ВП №5 РУП ГУНП в Київській області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000180 від 08.10.2024, негайно повернути ОСОБА_4 вилучені речі під час проведення обшуку за адресою: : АДРЕСА_1 , в результаті проведення якого було вилучено: предмет зовні схожий на пістолет, Retay X Pro, НОМЕР_1 , та магазин до нього, який запаковано в спец. пакет PSP3211040; предмет зовні схожий на пістолет, Retay, GMDID, та магазин до нього споряджений 6 набоями з зеленим осердям, який запаковано до спец. пакету PSP3211038; карабін «Typhon F12 19 kf12288» з магазином, без набоїв, в пластиковому чохлі чорного кольору, який залишається в чохлі та запаковується в спец. пакет без маркувань та опечатується стяжкою №B446290.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6