Справа №591/9480/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/44/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми кримінальне провадження № 591/9480/24 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.10.2024 про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки немає законних підстав для накладення арешту на майно, не було надано доказів на підтвердження здійснення реалізації алкогольних напоїв, що виключає наявність ст. 209 КК. Крім того, вказане майно було вилучено на підставі ухвали слідчого судді, але це майно не було в ній зазначено.

22.10.2024 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором Охтирської окружної прокуратури, звернувся заступник начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що слідчими СУ ГУНП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000428 від 16.09.2022 за ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК за фактом незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених тютюнових виробів на території м. Охтирка Сумської області та легалізації майна, одержаного злочинним шляхом.

18.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_9 та в користуванні ОСОБА_11 , під час якого виявлено та вилучено: 7 полімерних ємностей 6 л кожна із спиртовмісною рідиною червоного кольору; 5 полімерних ємностей 5 л кожна із спиртовмісною рідиною прозорого кольору; 1 полімерна ємність 5 л із спиртовмісною рідиною коричного кольору; 102 полімерні пляшки ємністю 0,5 л кожна із спиртовмісною рідиною прозорого кольору; 19 полімерних пляшок ємністю 0,5 л кожна із спиртовмісною рідиною коричневого кольору; картонна коробка тетрапак з написом «JEMESON» ємністю 3 л без марок акцизного податку; 3 коробки тетрапак з спиртовмісною рідиною ємністю 10 л кожна, без марок акцизного податку; мобільний телефон Samsung SM-F325F/DS, ІМЕI1: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 .

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області від 19.10.2024 вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.10.2024 клопотання слідчого задоволене і накладений арешт на майно (алкогольні вироби та мобільний телефон), які вилучені 18.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що вилучене майно є речовими доказами у справі та може містити сліди його вчинення, які можуть бути знищені, пошкоджені чи втрачені.

Відповідно абз. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскільки ухвала слідчого судді була постановлена 28.10.2024 за відсутності учасників кримінального провадження, а в матеріалах справи відсутні докази направлення копії ухвали слідчого судді як власнику майна, так і його представнику, сам представник власника майна ОСОБА_8 зазначає, що ним була подана апеляційна скарга з пропуском в 1 день, так як останній день апеляційного оскарження припав на вихідний, тому колегія суддів вважає за необхідне поновити пропущений строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних і об`єктивних причин.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням; для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК), а згідно ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ч. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (ст. 3 КПК).

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, прокурор, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1, 6 ст. 9 КПК).

ЄСПЛ у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02) констатував, що «засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом; обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту, а протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права». В іншому своєму рішенні від 13.05.1980 у справі «Артіко проти Італії» (Artico v. Italie) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних; право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом» (див. п. 33 рішення від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції (Dulaurans v. France), заява № 34553/97); п. 32 і 35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії», заява № 7464/01).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження і ним, крім іншого, є: 7) арешт майна (ч. 1-2 ст. 131 КПК). При цьому застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються, а до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання (ч. 6-7 ст. 132 КПК).

Здійснивши розгляд клопотання слідчого про арешт майна та задовольнивши його, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що вилучене 18.10.2024 в ході обшуку магазину «Продукти» по пров. Харківський, 2Б у м. Охтирка Сумської області майно є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000428 від 16.09.2022 та може містити сліди вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 і ч. 1 ст. 209 КК, які можуть бути знищені, пошкоджені чи втрачені.

Разом з тим, вказані вище висновки слідчого судді суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються як на вимогах кримінального процесуального закону, так і закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання слідчим суддею не були дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, не з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно осіб (учасників кримінального провадження), а саме наявність правової підстави для арешту майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК).

Тобто, першочерговим ключовим моментом досудового розслідування є: 1) наявність фактичних даних, які вказують на ознаки певного складу кримінального правопорушення; 2) внесення відомостей саме про це кримінальне правопорушення до ЄРДР, а відповідно пп. 2 п. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 (із наступними змінами), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення, а підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованої підозри, обвинувачення та процесуального примусу.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК).

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а згідно ч. 3, 5 цієї статті у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. При цьому заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб (ч. 1-2, 4 ст. 173 КПК).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчими СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000428 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 і ч. 1 ст. 209 КК, за фактом незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених тютюнових виробів на території м. Охтирка Сумської області і легалізації майна, одержаного злочинним шляхом.

Більш ніж через два роки після внесення відповідних відомостей до ЄРДР 18.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_9 та в користуванні ОСОБА_11 .

В ході обшуку були виявлені і вилучені 7 полімерних ємностей 6 л кожна із спиртовмісною рідиною червоного кольору; 5 полімерних ємностей 5 л кожна із спиртовмісною рідиною прозорого кольору; 1 полімерна ємність 5 л із спиртовмісною рідиною коричного кольору; 102 полімерні пляшки ємністю 0,5 л кожна із спиртовмісною рідиною прозорого кольору; 19 полімерних пляшок ємністю 0,5 л кожна із спиртовмісною рідиною коричневого кольору; картонна коробка тетрапак з написом «JEMESON» ємністю 3 л без марок акцизного податку; 3 коробки тетрапак з спиртовмісною рідиною ємністю 10 л кожна, без марок акцизного податку; мобільний телефон Samsung SM-F325F/DS, ІМЕI1: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 .

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області від 19.10.2024 вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Будь-яких доказів щодо оголошення ОСОБА_9 чи ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000428 від 16.09.2022 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 і ч. 1 ст. 209 КК, матеріали даної справи не містять.

Згідно приписів ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення; документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в цій статті.

Тобто, речові докази це приєднані до кримінального провадження предмети, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, тобто всі предмети, які можуть бути засобами для розкриття кримінального правопорушення і виявлення винних або для спростування підозри (обвинувачення) чи пом`якшення відповідальності підозрюваного (обвинуваченого). Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи. Серед цих предметів можна виділити продукти злочинної діяльності (фальшиві гроші, продукти харчування тощо).

Предмети, що можуть бути речовими доказами, виявляються при огляді місця події, обшуку, виїмці та провадженні деяких інших слідчих дій. Їх можуть також принести до слідчих органів чи суду підозрюваний, обвинувачений, потерпілий та інші учасники процесу, будь-які громадяни. Речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до кримінального провадження, зберігаються при кримінальному провадженні, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, слідства і суду або передаються для зберігання відповідному підприємству, організації чи установі.

Колегія суддів вважає, що установлені слідством фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 і ч. 1 ст. 209 КК, які розслідуються у кримінальному провадженні № 0000428 від 16.09.2022, не містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі провадження є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане вище майно безпосередньо стосується предмета розслідування кримінальної справи, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених тютюнових виробів на території м. Охтирка Сумської області і легалізації майна, одержаного злочинним шляхом), а отже не відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК, що у свою чергу унеможливлює його арешт як речового доказу. При цьому колегія суддів виходить з того, що майно, на яке слідчий суддя суду першої інстанції наклав арешт, не зазначене в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук приміщення магазину, хоч обшук (за загальним правилом) проводиться виключно з чітко визначеною метою, яка і має бути зазначена у відповідній ухвалі слідчого судді, оскільки обшук це слідча (розшукова) дія примусового характеру, яка полягає у цілеспрямованому обстеженні приміщень, будівель та ділянок місцевості, що перебувають у віданні обшукуваного, членів його родини або організації чи установи, з метою виявлення, фіксації та вилучення знарядь кримінального правопорушення, зброї, предметів і цінностей, здобутих злочинним шляхом, документів та інших об`єктів, що мають значення для кримінального провадження, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб і їх затримання.

Відсутні у матеріалах даного кримінального провадження також і докази щодо внесення уповноваженою особою до ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_9 чи ОСОБА_11 кримінальних правопорушень (їх попередня правова кваліфікація), предметом яких можуть бути виявлені і вилучені в магазині 7 полімерних ємностей 6 л кожна із спиртовмісною рідиною червоного кольору; 5 полімерних ємностей 5 л кожна із спиртовмісною рідиною прозорого кольору; 1 полімерна ємність 5 л із спиртовмісною рідиною коричного кольору; 102 полімерні пляшки ємністю 0,5 л кожна із спиртовмісною рідиною прозорого кольору; 19 полімерних пляшок ємністю 0,5 л кожна із спиртовмісною рідиною коричневого кольору; картонна коробка тетрапак з написом «JEMESON» ємністю 3 л без марок акцизного податку; 3 коробки тетрапак з спиртовмісною рідиною ємністю 10 л кожна, без марок акцизного податку; мобільний телефон Samsung SM-F325F/DS, ІМЕI1: НОМЕР_1 .

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 1-2, 6 ст. 22 КПК).

Оскільки втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку не є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання не здійснене на підставі чинного КПК, тому ухвалу слідчого судді суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а апеляційна скарга представника власника майна задоволенню.

Після скасування ухвали слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні його клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_12 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.10.2024.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.10.2024 про арешт майна ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000428 від 16.09.2022 скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити заступнику начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_14 в задоволенні його клопотання про арешт майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4