Справа №766/9519/25
н/п 1-кс/766/5101/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання т.в.о слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000247 від 19.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

19.06.2025 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням, якому просив накласти арешт на:

-автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2005 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 , відповідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 ;

-мотоцикл марки «BMW R1100RT», чорного кольору, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 , відповідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 ;

-автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_5 , зеленого кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_6 , відповідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий в судове засідання не з`явився, в матеріалах клопотання наявна заява, якою просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, додаткових пояснень до клопотання не має.

Власник майна в судове засідання також не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно норми ч.1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За версією обвинувачення, 19.02.2024 надійшло повідомлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 19.02.2024 приблизно о 07:00 год. четверо російських військових в балаклавах прибули до домоволодіння заявниці за адресою: АДРЕСА_1 , де, виламавши двері, проникли в будинок та викрали з нього мікрохвильову піч, кавоварку, комп?ютер «Apple» та інше майно, а також зламали гаражне приміщення та викрали транспортні засоби «BMW R1100RT», д.н.з. НОМЕР_3 «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 та «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_5 .

28.03.2024 Офісом Генерального прокурора підслідність у даному кримінальному провадженні визначено за СВ УСБУ в Херсонській області.

13.08.2024 Херсонською обласною прокуратурою здійснення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 доручено СУ ГУНП в Херсонській області.

Під час опитування потерпілого встановлено, що ОСОБА_5 , яка наразі проживає у Львові, виїхала з тимчасово окупованого Таврійська Херсонської області після обшуку її домоволодіння російськими військовими 3 квітня 2022 року. У той день, побачивши біля свого будинку на АДРЕСА_1 броньовану машину та солдатів рф, ОСОБА_7 , залишивши батька ( ОСОБА_6 , раніше затриманого росіянами на 20 днів) у натовпі, пішла до будинку. Того ж дня батько наказав їй виїжджати, і вона разом з дітьми поїхала на підконтрольну територію, 4 квітня 2022 року дісталася Львова. ОСОБА_8 викрали 7 жовтня 2022 року та вивезли до СІЗО у м. Камишин Волгоградської області рф. Про викрадення транспортних засобів а саме: мотоцикла «BMW R1100RT», д.н.з. НОМЕР_3 автомобіля «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_5 ) ОСОБА_5 стало відомо 19 лютого 2024 року приблизно о 10:00 від сусідів (дані яких не розголошуються з міркувань безпеки). Сусіди повідомили, що того дня приблизно о 07:00 ранку до її будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 приїхало 7 російських військових. Вони виламали вхідні ворота, проникли на територію домоволодіння, і побачивши зазначені транспортні засоби, вивезли їх у невідомому напрямку.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 - транспортний засіб - автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2005 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 - транспортний засіб - мотоцикл марки «BMW R1100RT», чорного кольору, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 - транспортний засіб - мотоцикл марки «BMW R1100RT», чорного кольору, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 - транспортний засіб - автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_5 , зеленого кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_6 , належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 16.06.2025 вище зазначені транспортні засоби визнано речовими доказами.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково, оскільки вказане майно має значення для кримінального провадження, так як зберегло на собі сліди злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто містить ознаки речових доказів, зазначених в ст. 98 КПК України та крім того, визнане речовими доказами відповідною постановою слідчого від 12.06.2025 року.

Також слідчий суддя вважає за необхідне заборонити розпоряджатися та користуватися зазначеним майном, оскільки існує можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вищезазначеного майна. В свою чергу клопотання слідчого в частині заборони відчуження майна задоволенню не підлягає, оскільки окрема можливість такої заборони не передбачена нормами КПК України, при цьому слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що саме накладення арешту на майно позбавляє можливості здійснювати його відчуження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 131-132 , 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з забороною розпорядження та користування майном, а саме:

- автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2005 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-мотоцикл марки «BMW R1100RT», чорного кольору, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_5 , зеленого кольору, 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частині клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1