УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 Справа №607/14092/25 Провадження №1-кс/607/3899/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000605 від 21.03.2025, про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Улан-Уде Республіка Буратія рф, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, не працюючої, розлученої, яка має на утриманні одну малолітню дитину, у відповідності до ст. 89 КПК України, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2025 старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді, в рамках кримінального провадження №0000605 від 21.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , на шістдесят днів.

Клопотання мотивоване тим, в слідчому відділі Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.03.2025, в передобідню пору доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала в приміщенні квартири АДРЕСА_3 в стані сильного алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, під час словесного конфлікту із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_4 21.03.2025 в передобідню пору доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час словесного конфлікту із ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, маючи на меті позбавити ОСОБА_7 життя, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи у руці металевий табурет, умисно та цілеспрямовано нанесла ОСОБА_7 декілька ударів (більше трьох) табуретом в потиличну та потилично- скроневу ділянки голови.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , утримуючи в своїй руці кухонний ніж, нанесла потерпілій одне ножове поранення в передню поверхню живота, в результаті чого спричинила їй проникаюче поранення грудей та живота з ушкодженням серцевої сорочки та правого шлуночка серця, що призвело до гемоперикарду і тампонади серця кров`ю та смерті потерпілої ОСОБА_7 .

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0000605 від 21.03.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

21.03.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України (фактичний час затримання 20:47 21.03.2024) за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

22.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

23.03.2025 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/5867/25 підозрюваній ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 19.05.2025.

14.05.2025 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/9799/25 строк дії запобіжного заходу, обраного підозрюваній ОСОБА_4 продовжено до 12.07.2025.

Слідчий вказує, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного до ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні закінчується, а тому є необхідність у його продовженні, оскільки ризики, які стали підставою для обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.

Так, метою продовження застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_4 згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення належної його поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

14.05.2025 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/9664/25 строк досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження продовжено на 5 місяців, тобто до 21.08.2025. Разом з тим, в рамках даного кримінального провадження виникла необхідність у проведенні додаткових слідчих дій, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження висновок додаткової судово-медичної експертизи, яка призначена постановою від 03.07.2025; провести слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_8 , на даний момент місце його перебування не встановлене; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок генетично-молекулярної експертизи, яка призначена постановою від 03.07.2025; провести підозрюваній ОСОБА_4 амбулаторну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої заплановано на середину липня 2025 року; відкрити сторонам матеріали кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий просить клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.08.2025.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечив з приводу задоволення клопотання та зазначив, що необхідність виконання додаткових слідчих дій не є підставою для продовження підозрюваній строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі підозрювана жодним чином не може перешкоджати виконанню вказаних слідчих дій чи завершенню експертиз. Окрім цього зауважив, що тяжкість покарання не може бути підставою для продовження запобіжного заходу. Вважає, що органом досудового розслідування не доведено, що ризики для запобігання яких щодо підозрюваної було застосовано запобіжний захід не зменшились. При цьому підозрювана не вчиняла жодних дій спрямованих на переховування від органу досудового розслідування чи суду, натомість після виклику працівників поліції залишалась в квартирі та не переховувалась. Також на переконання захисника ризик впливу на свідків відсутній, оскільки останні проживають у м. Тернополі, а підозрювана має постійне місце проживанняв іншій області. Просив врахувати тривалість перебування підозрюваної під вартою, а також наявність у неї малолітньої дитини та застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який на переконання захисника забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюван а ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч.3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 від 21.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 21.03.2025 о 20 год. 47 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

22.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у вбивстві - умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2025 відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 год. 47 хв. 19.05.2025, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2025 строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 без визначення розміру застави, продовжено до 23 год. 59 хв. 12.07.2025.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та її можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від 22.03.2025;

-протокол огляду місця події від 21.03.2025;

-лікарське свідоцтво про смерть № 143 від 22.03.2025;

-висновки експерта №142 від 22.04.2025, № 196 від 21.05.2025, №30 від 22.05.2025, № 99 від 21.05.2025, № 108 від 27.05.2025 за результатами проведення судово-медичних експертиз;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 21.03.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 21.03.2025;

-висновок експерта №СЕ-19/120-25/5580-Д від 07.05.2025 за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи;

-протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 30.06.2025.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

При цьому слідчий суддя відзначає, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У зв`язку із закінченням 12.07.2025 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , у органу досудового розслідування виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, які встановлені в ухвалах слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, продовжують існувати і надалі та їх обсяг не зменшився, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк на строк від семи до п`ятнадцяти років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя вважає, що не перестав існувати ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки дані останніх їй відомі із матеріалів кримінального провадження, а також вона з деякими з них вона є особисто знайома, а тому підозрювана перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може чинити на них тиск, шляхом погроз та схиляння до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування, а з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, а тому на переконання слідчого судді підозрювана може чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння він може схиляти вказаних осіб до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Так само, слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення ризик вчинення підозрюваною ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, з огляду на те, що остання будучи особою працездатного віку, ніде не працює, а відтак постійного законного джерела доходу (прибутку) не має, а також немає міцних соціальних зав`язків, що в цілому свідчить про те, що остання може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий суддя встановив, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо зменшення обсягу заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваної у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя до уваги не бере, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України, які як встановлено на даний час не зменшились та продовжують існувати.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання її винною, переконливість наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, в сукупності з відомостями про особу підозрюваної, характер вчинення кримінального правопорушення та її роль у їх вчиненні, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваної та запобігти вказаним вище ризикам, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2025, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000605 від 21.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України продовжено до п`яти місяців.

На думку слідчого судді слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою неможливо внаслідок особливої складності кримінального провадження, оскільки органу досудового розслідування необхідно ще провести додаткові слідчі дій, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження висновок додаткової судово-медичної експертизи, яка призначена постановою від 03.07.2025; провести слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_8 , на даний момент місце його перебування не встановлене; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок генетично-молекулярної експертизи, яка призначена постановою від 03.07.2025; провести підозрюваній ОСОБА_4 амбулаторну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої заплановано на середину липня 2025 року; відкрити сторонам матеріали кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України.

У зв`язку із наведеним, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід задовольнити, продовживши ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 21.08.2025, а межах строку досудового розслідування.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати підозрюваній заставу.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 год. 59 хв. 21.08.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_4 , негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 11.07.2025 о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1