Справа № 135/633/25
Провадження № 1-кс/135/214/25
У Х В А Л А

іменем України

12.06.2025 м. Ладижин

Слідчий суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 05.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09.06.2025 представника ТОВ «Газорозподільні мережі України» ОСОБА_3 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню за №0000101 від 05.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, у якому просить на підставі ст. 174 КПК України скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.05.2025 у справі №135/633/25, у кримінальному провадженні №0000101, на тимчасово вилучене майно в ході проведення слідчих дій, а саме екскаватор «Борекс-2206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, та повернути його підприємству з правом користування, без права розпоряджання та відчуження до прийняття рішення у справі. Клопотання обгрунтоване тим, що даний екскаватор необхідний підприємству для виконання робіт.

Представник користувача майна ТОВ «Газорозподільні мережі України» ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі. У заяві зазначив, що клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Слідчий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що в провадженні СВ ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000101 від 05.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.05.2025 по кримінальному провадженню №0000101 від 05.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, накладений арешт на майно, в тому числі на екскаватор «Борекс-2206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску (а.с.2-5).

Досудове розслідування по кримінальному провадженню триває.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Екскаватор «Борекс-2206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 26.08.2011 зареєстрований за ТОВ «Вінницягаз», код 03338649, місцезнаходження: пров. Щорса, буд.24, м. Вінниця (а.с.16-17).

Відповідно до договору оренди рухомого та нерухомого майна №108 РД/23 від 28.08.2023 (а.с.6-12) та акту приймання передачі №1 від 01.09.2023 (а.с.13), ТОВ «Вінницягаз» передало, а ТОВ ««Газорозподільні мережі України» прийняло у строкове платне користування екскаватором «Борекс-2206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

Екскаватор «Борекс-2206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску використовується у виробничій діяльності ТОВ ««Газорозподільні мережі України».

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, які були враховані при накладені арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому в подальшій забороні користуватися майном відпала потреба.

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Враховуючи, що слідчим не надано доказів того, що на даному етапі кримінального провадження наявна обґрунтована потреба втручання у права власника (користувача) транспортного засобу шляхом накладення арешту із забороною користування, слідчий суддя приходить до висновку, що подане заявником клопотання про скасування арешту екскаватора в частині заборони користування підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 173, 174, 370-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 05.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України задовольнити.

Арешт майна, накладений ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.05.2025 у кримінальному провадженні №0000101 від 05.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, на екскаватор «Борекс-2206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 26.08.2011 зареєстрований за ТОВ «Вінницягаз», код 03338649, місцезнаходження: пров. Щорса, буд.24, м. Вінниця, користувачем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» скасувати в частині заборони користування майном.

Дозволити ТОВ ««Газорозподільні мережі України» користуватися екскаватором «Борекс-2206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, без можливості розпорядження майном до прийняття рішення про зняття арешту.

В іншій частині арешт майна, накладений ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.05.2025, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1