Номер провадження: 11-сс/813/1208/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 05.06.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000120 від 30.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307; ч.ч.2,3 ст.311 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та накладено із забороною користування та розпорядження арешт на майно, яке було вилучено 14.05.2025 року під час проведення обшуку будинку та прибудинкової території за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- сито з нашаруванням речовини жовтого кольору, яке упаковано до спеціального пакету НПУ № QHY0180576;

- прозорий зіп-пакет із речовиною кристалічного походження жовтого кольору, яке упаковано до спеціального пакету НПУ № QHY0180577;

- прозорі зіп-пакети у кількості 2 (двох)одиниць з речовиною білого кольору, кристалічного походження під назвою «каустична сода», які упаковані до сейф-пакету НПУ № QHY0180820;

- два прозорих зіп-пакети із нашаруванням жовтого кольору, які упаковані до сейф-пакету НПУ № PSP2302649;

- один прозорий зіп-пакет із залишками речовини білого кольору у рідкому стані, який упаковано до сейф-пакету НПУ № PSP2302628;

- два поліетиленових зіп-пакети з нашаруванням речовини білого і жовтого кольорів у кристалічному стані, що упаковано до сейф-пакету НПУ № WAR2053757;

- ваги у кількості 3 (трьох) одиниць, які упаковані до спеціального пакету НПУ № WAR2053758;

- протигаз із маркуванням Ф-689Т-77, який упаковано до сейф-пакету № QHY0180821;

- пластикова ємність з нашаруванням кристалічної речовини жовтого кольору, яка упакована до сейф-пакету № QHY0180822;

- дві пластикові ємності з нашаруванням речовини білого кольору, що запаковані до сейф-пакету № KIV4109456;

- скляні ємності у кількості 9 (дев`яти) одиниць з нашаруванням білого кольору, які упаковані до картонної коробки та опечатано, скріплена підписами понятих;

- пластикова сушарка з нашаруванням білого кольору, яке упаковано до паперової коробки та скріплена підписами понятих;

- пластикові ємності у вигляді пляшок у кількості 6 (шість) одиниць, які поміщено до сейф-пакету НПУ № QHY0180824.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про арешт майна.

Захисник звертає увагу на те, що за адресою: АДРЕСА_2 , власником яких є ОСОБА_5 .

Згідно протоколу обшуку від 14.05.2025 року предмети та речі були вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Водночас ОСОБА_5 , який був присутнім під час проведення обшуку наголошує, що всі вилучені предмети та речі знаходились в будинку за адресою: АДРЕСА_3 ., дозвіл на проведення обшуку якого рішенням суду не надався.

За таких обставин, на думку захисника, обшук проведений працівниками правоохоронного органу незаконно, без ухвали слідчого судді, чим порушено вимоги ст.234 КПК України. Також захисник звертає увагу на відсутність підстав, передбачених ст.233 КПК України, для проведення невідкладного обшуку без ухвали слідчого судді.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

У відповідності до положень ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із матеріалів судової справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000120 від 30.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.ч.2,3 ст.311 КК України.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що на території м.Одеси та Одеської області діє група осіб, яка, займається незаконним виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням з метою збуту та збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на території Одеської області та інших регіонів України.

До вчинення вказаних кримінальних правопорушень ймовірно причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який здійснює незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин та прекурсорів, що підтверджується проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями в ході яких проведено відбори зразків речовин (рідин) з поштових відправлень. Відповідно до висновків експерта надані на дослідження вилучені зразки містять: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено альфа-бромвалерофенон та прекурсори, стосовно яких встановлюються заходи контролю валерофенон, піролідин, нітроетан, фенілнітропропен.

14.05.2025 року постановою слідчого вилучене майно визнано речовими доказами в даному кримінальному проваджені.

14.05.2025 року, в порядку ст.236 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді, проведено санкціонований обшук будинку та прибудинкової території за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наркотичні речовини та інше майно, на яке в подальшому оскарженою ухвалою слідчого судді накладений арешт.

Оцінуючи вказані обставини колегія суддів вважає, що на теперішній час у даному кримінальному провадженні існує обґрунтована потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна з метою встановлення фактів чи обставин, які мають значення для проведення повного та всебічного досудового розслідування, зокрема шляхом проведення необхідних експертних досліджень вилученої речовини, а також іншого майна, яке ймовірно використовувалось для виготовлення та зберігання наркотичних засобів.

Метою арешту майна у даному випадку є збереження речових доказів у кримінальному проваджені, оскільки в протилежному випадку особи причетні до вчинення злочину матимуть реальну можливість знищити, або приховати вилучене майно, що буде перешкоджати повному та об`єктивному досудовому розслідуванню.

При цьому, апеляційний суд визнає непереконливими доводи сторони захисту щодо незаконності проведеного працівниками правоохоронного органу обшуку, зокрема з посиланням на відсутність ухвали слідчого судді, що не відповідає приписам ст.234 КПК.

Так, відповідно до ч.5 ст.236 КПК, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 09.05.2025 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та надано слідчим, які входять до складу слідчої групи в кримінальному провадженні №0000120 від 30.01.2025 року, та прокурорам групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, дозвіл на проведення обшуку будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також відшукування та вилучення речей та документів, а саме: наркотичних засобів, психотропних речовини, прекурсорів, обладнання для виготовлення та упаковки наркотичних засобів, психотропних речовин, хімічного посуду, фасувального матеріалу, мобільних телефонів та сім-карт операторів мобільного зв`язку, які використовувались в момент вчинення кримінальних правопорушень, карт банківських рахунків, грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, комп`ютерної техніки, оригіналів (копії) документів, чорнових записів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 не заперечує того факту, що володільцем домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , разом з прибудинковою територією, є ОСОБА_5 , який був присутнім під час проведення обшуку, підписав протокол про проведення обшуку без будь-яких зауважень та не заперечував того факту, що вилучене майно належить саме йому.

Адвокат ОСОБА_6 наголошує, що наркотичні засоби та інше майно були виявлені та вилученні з приміщення літньої кухні, яка має іншу юридичну адресу: АДРЕСА_3 ., дозвіл на проведення обшуку якої слідчим не надавався.

Водночас з матеріалів судової справи вбачається, що вказане приміщення літньої кухні фактично розташоване на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_5 , дозвіл на проведення обшуку якої також був наданий ухвалою слідчого Київського районного суду м.Одеси від 09.05.2025 року. Вказані обставини були предметом перевірки слідчого судді під час розгляду клопотання, а слідчий під час судового засідання надав пояснення стосовно цих обставин.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає необґрунтованими доводи представника власника майна про те, що обшук проведений з істотними порушеннями вимог КПК України.

Відповідно до ч.1, п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_5 з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення схоронності слідів кримінального правопорушення, які можуть містити на собі арештоване майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 05.06.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000120 від 30.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307; ч.ч.2,3 ст.311 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4