Справа № 711/3313/25
Номер провадження 1-кп/711/385/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001043 від 22.03.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Черкаси, студента 1 курсу ЧДТУ, освіта середня-спеціальна, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участі:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , 22.03.2025, близько 00 години 50 хвилин, керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині проспекту Хіміків зі сторони вулиці Симиренківська в напрямку вулиці Героїв Холодного Яру, на перехресті з вулицею Героїв Холодного Яру, поблизу будинку №70, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на його зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.4. Правил дорожнього руху України, відповідно до у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Під час руху він керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перебував пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині проспекту Хіміків зі сторони вулиці Симиренківська в напрямку вулиці Героїв Холодного Яру, зі швидкістю, яка перевищує максимально дозволену в населених пунктах, а саме мінімальною 108…113 км/год, оскільки не враховувались витрати кінетичної енергії на деформацію кузовних частин транспортного засобу при наїзді на перешкоду та його перекиданні, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу, на перехресті проїзних частин проспекту Хіміків та вулиці Героїв Холодного Яру, поблизу будинку №70, виїхав за межі перехрестяна узбіччя, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді електроопори з подальшим перекиданням автомобіля на лівий бік кузова.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизивід 11.04.2025 № 02-01/248, отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми голови з переломом кісток склепіння та основи черепа, переломом виличної дуги справа, забоєм головного мозку, садном обличчя, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 11.04.2025 № СТ/100Е-25, з порушенням водієм автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимог пп. 2.3. б), 12.1. та 12.4. Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено у обвинуваченні. Додатково показав, що 22.03.2025, близько 00 години 50 хвилин, керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині проспекту Хіміків зі сторони вулиці Симиренківська в напрямку вулиці Героїв Холодного Яру, на перехресті з вулицею Героїв Холодного Яру, поблизу будинку №70, проявив неуважність та перевищив допустиму швидкість, виїхав за межі перехрестяна узбіччя, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді електроопори з подальшим перекиданням автомобіля на лівий бік кузова. Вказав, що він керував автомобілем та на пасажирському сидінні перебував потерпілий. Поспішав додому, бо вже була комендантська година. З потерпілим знаходиться в дружніх відносинах, повністю відшкодував завдану шкоду та примирився. Щиро розкаявся у вчиненому та просив вибачення у потерпілого.

Також в судовому засіданні було досліджено документи характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

- посвідчення водія НОМЕР_2 від 04.02.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має категорію права керування транспортними засобами «В,С» з 04.02.2025 року до 18.12.2026 року;

- вимога ДІАО НПУ згідно якої, станом на 03.04.2025 відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до кримінальної відповідальності;

- вимога УІАО ГУНП в Черкаській області згідно якої, станом на 03.04.2025 відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до кримінальної відповідальності;

- довідка КНП «Черкаської обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» № 719/01-05/1 від 08.04.2025 року та №1302/01-65/1-11 від 14.04.2025 року відповідно до яких, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

- характеристика видана Черкаським державним технологічним університетом з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за роки навчання характеризується позитивно, дисциплінарних стягнень немає та має позитивні відгуки від викладачів;

- довідка-характеристика №10 від 24.03.2024 видана головою ОСББ «Наш дім Надпільна 465» згідно якої, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем свого проживання зарекомендував себе з позитивної сторони;

- висновки викладені в досудовій доповіді Придніпровського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Черкаській області, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства низький; та можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення волі та ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, з необережною формою вини, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, непрацюючий, студент, не одружений, раніше не судимий, інвалідом не являється, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання та навчання виключно з позитивно, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинку та осудила свою поведінку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_4 повідомив усі суттєві обставини щодо вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, їх наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч.2 ст.286 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів та з урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з випробовуванням, згідно ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, направленого проти безпеки дорожнього руху, а також те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувалася, але своїми необережними діями, які виразились в порушенні пунктів 12.1,12.4 Правил дорожнього руху завдав ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, приходить до висновку про доцільність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 2 роки.

У ході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз добровільно сплатив у повному обсязі.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 року, на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати сплачені добровільно.

Цивільний позов не заявлено.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 року, на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази:

автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 зберігається на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ЧРУП ГУНП в Черкаський області за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104 повернути власнику чи законному володільцю після вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1