Номер провадження 1-кп/754/281/25
Вирок

Іменем України

01 травня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого кримінальне провадження №0000176 відносно обвинуваченої

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петрівка, Красногвардійського району, АР Крим, освіта вища, громадянки України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.111-1ч.5 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що у червні-липні 2022 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, точне місце знаходження досудовим розслідуванням не встановлене, розуміючи факт окупації Автономної Республіки Крим збройними силами Російської Федерації, достовірно знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи проросійськи налаштованою, маючи стійкий, виниклий за невстановлених досудовим розслідуванням обставин умисел, направлений на участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, після призначення постановою т.зв. «Избирательной комиссии Республики Крым» №142/962-2 від 08.06.2022 року додаткових виборів депутатів т.зв. «Государственного Совета Республики Крым» другого скликання по т.зв. «Красногвардійському одномандатному виборчому округу №5», з її згоди, 07.07.2022 року була висунута виборчим об`єднанням незаконно створеного на тимчасово окупованій території України «Крымского регионального отделения Всероссийской политической партии «ЕДИННАЯ РОССИЯ», як кандидат в депутати по вказаному округу.

21.07.2022 року рішенням т.зв. «Территориальной избирательной комиссии Красногвардейского района Республики Крым» №74/401, на підставі поданих ОСОБА_5 документів, вона була зареєстрована кандидатом у депутати т.зв. « Государственного Совета Республики Крым» другого скликання по т.зв. « Красногвардійському одномандатному виборчому округу №5».

У подальшому, ОСОБА_5 , у період часу з 21.07.2022 року по 08.09.2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території України Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, здійснювала передвиборчу компанію як кандидат у депутати т.зв. «Государственного Совета Республики Крым».

Далі, ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території України Красногвардійського району Республіки Крим, за результатами виборів, рішенням т.зв. «Территориальной избирательной комиссии Красногвардейского района Республики Крым» від 12.09.2022 №86/455-2, а також постановою т.зв. «Избирательной комиссии Республики Крым» від 13.09.2022 року №156/1067-2 оголошена переможцем по т.зв. «Красногвардійському одномандатному виборчому округу №5» і була обрана депутатом т.зв. «Государственного Совета Республики Крым», чим довела до кінця свій злочинний умисел, направлений на участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території та у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, приступивши до виконання обов`язків як депутат т.зв. »Государственного Совета Республики Крым», на підставі поданої нею заяви, постановою т.зв. «Государственного Совета Республики Крым» від 28.09.2022 року №1397-2/22, підписаного т.зв. «Председателем Государственного Совета Республики Крым» ОСОБА_6 , обрана з 28.09.2022 року на «государственную должность Республики Крым заместителя председателя Комитета Государственного Совета Республики Крым по аграрной политике и развитию сельских территорий», де й на даний час здійснює свою протиправну діяльність, шляхом виконання організаційно-розпорядчих функцій.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді заступника голови т.зв. «Комитета Государственного Совета Республики Крым по аграрной политике и развитию сельских территорий», у відповідності до ст.42 « Положення о комитетах Государственного Совета Республики Крым второго созыва», затвердженого постановою т.зв. «Государственного Совета Республики Крым» від 30.10.2019 року № 88-2/19:

надає допомогу голові комітету у виконані покладених на нього обов`язків, виконує доручення і завдання голови;

за дорученням голови комітету виконує його обов`язки;

в період виконання обов`язків голови комітету має право підпису документів, які направляються від імені комітету, а також представляє комітет у відношеннях з органами державної влади Російської Федерації, органами місцевого самоврядування, іншими органами та організаціями;

координує діяльність членів комітету по питанням, які знаходяться у введені комітету;

здійснює моніторинг змін Федерального законодавства в куруючих сферах, готує пропозиції по внесенню в законодавство;

аналізує законодавчу практику суб`єктів Російської Федерації,

здійснює аналіз звернень громадян і організацій на предмет виявлення проблемних питань, які потребують нормативно правового регулювання.

З наведеного слідує, що ОСОБА_5 виконала всі необхідні дії, направленні на доведення свого злочинного умислу у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_5 сприяла та сприяє реалізації політики окупаційної влади РФ на тимчасово окупованій території АР Крим та м. Севастополя.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2023 року у межах даного провадження проводилось спеціальне досудове розслідування. Встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 а також повістки про виклик до слідчого неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери були направлені ОСОБА_5 . Постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.07.2023 року, підозрювану ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судові засідання не прибула, будучи належним чином, в спосіб, передбачений вимогами КПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному сайті Деснянського районного суду м. Києва, офіційному сайті Офісу Генерального прокурору та публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр») повідомленою про розгляд справи, жодних клопотань, заяв, скарг не подавала, у зв`язку з чим судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 в порядку спеціального судового провадження (in absentia). Суд вважає, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваної та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, а ОСОБА_5 мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, оскільки оголошено підозру, були здійснені відповідні виклики до слідчого, прокурора та суду.

Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, яка реально була забезпечена державою.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_5 до слідчого (прокурора), суду, свідчить про те, що вона мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, вона отримала чи мала б отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мала можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самою захисника; в) бути судженим в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_5 скористалася своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Захисник ОСОБА_4 вказала, що в ході судового розгляду не було встановлено переконливих доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині. На думку захисника, обвинувачення не доведено в судовому засіданні, що є підставою для виправдання ОСОБА_5 .

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Так судом визнано загальновідомим, і таким, що не потребує доказування в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України - АР Крим, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року, а також анексія з боку РФ цієї частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України в АР Крим, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення злочинів, внаслідок яких були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доведення.

Так, Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення Президента РФ, виходячи з інтересів безпеки життя громадян РФ, особового складу військового контингенту ЗС РФ, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту РФ на використання ЗС РФ на території України.

06 березня 2014 року Верховною Радою АР Крим прийнята Постанова «Про проведення загальнокримського референдуму». Указом Президента України від № 261/2014 від 07 березня 2014 року дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14 березня 2014 року визнана неконституційною.

11 березня 2014 року Постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від 14 березня 2014 року № 296/2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2014 від 20 березня 2014 року визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року № 891-VII Верховна Рада АР Крим була розпущена.

17 березня 2014 року представники розпущеної «Верховної Ради АР Крим» прийняли Постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», за якою створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а також Постанову 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», за якою вищим органом влади «Республіки Крим» є «Державна рада Республіки Крим».

18 березня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» підписала «Договір» між РФ та «Республікою Крим» про прийняття до РФ «Республіки Крим» та утворення у складі РФ нових суб`єктів, який вже 19 березня рішенням Конституційного Суду РФ визнаний таким, що відповідає Конституції РФ, 20 березня 2014 року його ратифікувала більшістю голосів Держдума РФ, а 21 березня 2014 року - Рада Федерації Федеральних Зборів РФ, відтак цей «Договір» набрав чинності 21 березня 2014 року.

21 березня 2014 року прийнятий Закон РФ № 6-ФКЗ (т. 4 а. 175-214), яким прийнято до РФ «Республіку Крим» та утворені в складі РФ нові суб`єкти. «Республіка Крим» вважається прийнятою до РФ з дати підписання «Договору» (ст. 1 Закону РФ № 6-ФКЗ).

11 квітня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» прийняла «Конституцію Республіки Крим» як суб`єкта РФ.

Верховною Радою України 15 квітня 2014 року прийнято Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), за яким перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

Крім того, Верховною Радою України 21 квітня 2015 року прийнято Постанову № 337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України (т. 4 а. 168-174).

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку РФ внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання її анексії.

Вказані та інші аналогічні за оцінками вказаних подій резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Закон України №1207-VII, постанови Верховної Ради України є нормативно-правовими актами, що становлять частину законодавства України, на підставі якого суд приймає рішення у справі.

Судом в інтересах даного кримінального провадження ретельно досліджені подані стороною обвинувачення докази з тим, щоб дослідити зв`язок між цими подіями та діями обвинуваченої безпосередньо в контексті висунутого їй обвинувачення.

Так відповідно до витягу з ЄРДР №00000176, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що у період з 09.09.2022 року по 11.09.2022 року на тимчасово окупованому півострові Крим так званою «виборчою територіальною комісією Республіки Крим» організовано та проведено незаконні вибори депутатів т.зв.»Державної ради Республіки Крим» ІІ скликання і депутатів представницьких органів 7 муніципальних утворень ІІ скликання «Республіки Крим». У ході проведення вищевказаного незаконного виборчого процесу, громадянка України ОСОБА_5 добровільно взяла участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, добровільно обралась до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а також добровільно зайняла посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у таких органах.

Постановою прокурора, прокурора відійду нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя від 13.07.2023 року, з кримінального провадження №0000049 було виділено матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_5 в частині вчинення злочину передбаченого ч.5ст.111-1 КК України та присвоєно № №00000176.

Відповідно до повідомлення заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про вчинення кримінального правопорушення та рапорті ст..о/у 1 відділу ГВ ЗНД 2 управління ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 09.09.2022 року по 11.09.2022 року на тимчасово окупованому півострові Крим так званою «виборчою територіальною комісією Республіки Крим» організовано та проведено незаконні вибори депутатів т.зв.»Державної ради Республіки Крим» ІІ скликання і депутатів представницьких органів 7 муніципальних утворень ІІ скликання «Республіки Крим». За результатами проведення вищевказаного незаконного виборчого процесу на ТОТУ АР Крим кандидати з числа громадян України на добровільній основі обрані депутатами незаконно створених окупаційних адміністрацій держави-агресора. Добровільне зайняття громадянами України посад у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Кримського півострова, у тому числі окупаційній адміністрації держави-агресора, а також добровільне обрання до таких органів, містить склад злочину, відповідальність за який передбачено ч.5ст.111-1 КК України.

Згідно даних акту огляду від 16.09.2022 року, було оглянуто Інтернет сторінку сайту «Виборча комісія Республіка Крим», з якої вбачається що з 09 по 11 вересня 2022 року на тимчасово окупованій території Кримського півострова було організовано незаконні вибори депутатів «Державної ради Республіки Крим» ІІ скликання і депутатів представницьких органів 7 муніципальних утворень ІІ скликання Республіки Крим» та вказані результати виборів.

Згідно повідомлення заступника начальника 1 управління ІНФОРМАЦІЯ_2 про вчинення кримінального правопорушення від 23.09.2022 року, за підсумками 157-го засідання виборчої комісії Республіки Крим зареєстровано депутатів «Государственного Совета Республики Крим» другого скликання, зокрема, по Червоногвардійському одномандатному виборчому округу №5 громадянку України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі скріншотами з мережі Інтернет..

Відповідно до даних протоколу огляду від 05.10.2022 року, під час огляду Інтернет сторінки «Виборчої комісії Республіки Крим» було встановлено, що розпорядженням стосовно результатів проведення виборів депутатів «Державної ради Республіки Крим» 2 скликання, ОСОБА_5 обрано депутатом «Государственного Совета Республики Крим» другого скликання по Красногвардейскому одномандатному избирательному округу.

Згідно листа заступника начальника 1 управління ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.10.2022 року з додатками, оперативним шляхом були отримані фото актових записів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з БД державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції; копії документів щодо підтвердження обрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 депутатом «Государственного Совета Республики Крим». Також перевіркою встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за останні п`ять років не перетинала державний кордон України.

Відповідно до протоколу огляду речей і документів №1 від 27.10.2022 року, в ході огляду офіційної сторінки «Избирательной комиссии Республики Крим» встановлено, що по Червоногвардійському одномандатному виборчому округу №5 обрано депутатом ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу огляду речей та документів №2 від 27.10.2022 року, у ході огляду сторінки соціально-орієнтованої мережі «Вконтакте», якою користується ОСОБА_5 , було встановлено що вона дійсно була обрана та працює в органах виконавчої влади Республіки Крим.

Відповідно до протоколу огляду речей та документів №3 від 27.10.2022 року, у ході огляду сторінки «Государственного Совета Республики Крим» було встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на посаді депутата Государственного Совета Республики Крим другого скликання.

Згідно відповіді директора Державної Міграційної служби України, на громадянку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 14.02.1997 року народження Красногвардійським РВ ГУ МВС України в АР Крим та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 19.10.2012 року, органом видачі 0128.

Згідно відповіді начальника Державної прикордонної служби України, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями ОСОБА_5 у період з 15.10.2017 року по 15.10.2022 року в базі даних не виявлено.

Протоколом огляду від 30.03.2023 року встановлено, що при огляді електронної копії особових карток з Державної міграційної служби України була встановлена особова справа громадянки України ОСОБА_5 , 28.01.1971 року.

Протоколом огляду від 05.05.2023 року встановлено, що на офіційному сайті «Государтсвенного Совета Респубілики Крим» розміщена інформація про ОСОБА_5 , зокрема її фотозображення, біографія та діяльність. У ході огляді огляду було виготовлено та збережено знімки екрану зі сторінками оглянутого сайту.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/8404-ФП від 24.05.2023 року у графічних файлах формату JPG на ДЛСЗ та на зображенні, що містяться в електронній особовій картці на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що міститься у файлі формату DOCX під назвою «сацик» на ДЛЗС №2 - зображена одна і та ж сама особа.

Протоколом огляду від 24 травня 2023 року із додатками встановлено, що на офіційному сайті «Государственного Совета Республики Крим» опубліковано інформацію, що з 28.09.2022 року ОСОБА_5 призначена на посаду заступника голови «Комитета Государственного Совета Республики Крим по аграрной политике и развития сельских територій» та «Положением о комитетах Государственного Совета Республики Крим второго созыва» визначено коло її обов`язків. Крім того, інформація про призначення ОСОБА_5 на вищевказану посаду зазначено на офіційній сторінці «Избирательной комиссии Республики Крим» в соціальній мережі «Вконтакте»

Згідно протоколу огляду від 25.05.2023 року з додатками встановлено, що в ході огляду офіційного сайту «Избирательной комиссии Республики Крим» встановлено про підготовку, участь у виборах та обрання депутатом «Государственного Совета Республики Крим» громадянки України ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу огляду від 27.06.2023 року, в хорді огляду офіційної сторінки ОСОБА_5 у соціальній мережі «Вконтакте» встановлено факт балотування, здійснення передвиборчої агітації та обрання ОСОБА_5 депутатом «Государственного Совета Республики Крим» «Красногвардейском одномандатном виборчем округе №5» от Кримского регіонального отделения Всеросийская политическая партия «Единая россия».

Всі перелічені джерела інформації необхідно оцінювати за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнати належними та допустимими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 сторона обвинувачення посилається, зокрема, на протоколи огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет, яким підтверджується, що ОСОБА_5 , як громадянка України приймала участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, добровільно була обрана до незаконних органів влади та займала посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Підстав для визнання таких доказів недопустимими і неналежними не вбачається, оскільки інформація взята з офіційного інтернет-сайту органу державної влади РФ, які загальнодоступні в мережі «Інтернет».

Огляд зазначених інтернет-сайтів здійснено слідчим з дотриманням вимог ст. 237 КПК та зафіксовано (за допомогою функцій скріншоту та друку) зміст відображеної у них, як електронних документах, інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, необхідно визнати, що наведені та проаналізовані вище документовані дані свідчать про колабораційну діяльність ОСОБА_5 , а тому суд вважає за необхідне покласти їх в основу обвинувального вироку.

Окремої уваги з огляду на особливості даного кримінального провадження потребує правова оцінка питання громадянства ОСОБА_5 та фактів з цього приводу.

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Згідно з положеннями Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III, який визначає підстави і порядок набуття та припинення громадянства України, законодавство у цій сфері ґрунтується на принципах: єдиного громадянства, якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання (ст. 2). Громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України за клопотанням громадянина України та втрати громадянства України внаслідок добровільного набуття повнолітнім громадянином України громадянства іншої держави (ст. ст. 17, 18 та 19). При цьому, вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України, а не допускається, якщо особі в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Датою припинення громадянства України у всіх випадках є дата видання відповідного Указу Президента України (ст. ст. 18 та 19). Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України несе всі обов`язки громадянина України (ст. 20).

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (ч. 4 ст. 5), примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства РФ не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України.

Суд при цьому бере до уваги, що законодавство РФ визначає підстави набуття та припинення громадянства РФ, проте не може вирішувати питання припинення громадянства іншої країни, в тому числі України.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 4 Конституції України, ст. ст. 2, 17-20 Закону України «Про громадянство України», ч. 4 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», дотримуючись проголошеного в Україні визнання права громадянина України на зміну громадянства у встановленому порядку, ОСОБА_5 по теперішній час залишається громадянкою України незалежно від місця її проживання. Примусове автоматичне набуття нею як громадянином України, який проживає на тимчасово окупованій території, громадянства РФ не визнається Україною, відтак не може бути підставою для втрати нею громадянства України. Через оголошену ОСОБА_5 у межах даного провадження підозру у вчиненні злочину не допускається і її вихід з громадянства України.

Згідно відповіді заступника керівника Офісу Президента України, матеріали стосовно припинення громадянства ОСОБА_5 , згідно із поданими ними заявами, або внаслідок втрати нею громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходили, що підтверджує правовий статус ОСОБА_5 як громадянки України.

Суд розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5ст.111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд дійшов висновку, що на свідомий і добровільний характер дій обвинуваченої по обранню її до незаконних органів влади та зайняття нею посади у незаконному органі влади вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість та динаміка розвитку, маючи достатній рівень освіти, життєвого досвіду, ОСОБА_5 не могла не розуміти незаконності вчинених нею дій, заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території, не вживала, з огляду на що суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, в тому числі щодо добровільності зайняття посади.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить їх достовірними та допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, в тому числі факт добровільності обрання її до незаконних органів влади та зайняття посади в окупаційній адміністрації держави-агресора, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Виходячи із вказаного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 будучи громадянкою України, своїми умисними протиправними діями, які виразились колабораційній діяльності, тобто участі громадянки України у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора а також добровільному зайнятті посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у таких органах, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5ст.111-1 КК України

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.5ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади та місцевого самоврядування, з конфіскацією всього належного їй майна. Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ч.3ст.323,ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5ст.111-1 КК України та призначити покарання у виді 8(восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у державних органах а також органах місцевого самоврядування на строк 12(дванадцять) років, з конфіскацією майна, яке належить їй на праві приватної власності

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття під варту.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування в розмірі 2390грн.00коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: