КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження заапеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з вироком суду, 10 квітня 2022 року, близько 15 години ОСОБА_6 , будучи обізнаним із законними умовами поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї, бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи в селі Богданівка Броварського району Київської області, біля фундаменту сараю помітив завернутий пакунок, в якому було 118 бойових проміжних патронів калібру 5,45х39 мм.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зберігання та придбання 118 бойових проміжних патронів калібру 5,45х39 мм, ОСОБА_6 , не маючи на те відповідного дозволу на придбання та зберігання зазначених боєприпасів, почав переносити їх при собі та направився за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де, перебуваючи в приміщенні квартири, поклав пакунок патронами до столику, де почав незаконно зберігати.

31 серпня 2022 року працівниками поліції під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 118 бойових проміжних патронів калібру 5,45х39 мм.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року та на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначити ОСОБА_6 міру покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ч. 1 ст. 263 КК України.

Не погоджуючись з рішенняи суду, захисник вважає, що вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року в частині призначеного покарання не відповідає вимонам закону.

Захисник вказує на те, що суд не дав належної оцінки тим обставинам, що з перших днів повномасштабної агресії рф проти України, а саме з 24 лютого 2022 року ОСОБА_6 став на захист України в складі Територіальної оборони м. Бровари Київської області. Отримавши зброю, з перших днів приймав участь у чергуваннях на пунктах оборони. Згодом пройшов медичне обстеження та був зарахований до резерву ЗСУ.

Окрім того, суд не надав належної оцінки показаням ОСОБА_6 в частині його поводження з найденими боєприпасами.

Зокрема, після того, як ОСОБА_6 знайдені ним артефакти були привезені до музею та з`ясовано, що боєприпаси можуть бути придатні до використання, він звернувся до керівництва підрозділу ТО з пропозицією використати вказані набої для тренування бійців. Однак, вирішення цього питання затягнулось. Обставини виявлення та зберігання набоїв ОСОБА_6 ніколи не приховував, тому, можливо, чиєсь повідомлення стало підставою для проведення обшуку.

Окремо, захисник звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 39 КК України не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Відповідно до змісту обвинувального акту, ОСОБА_6 інкримінується те, що він придбав і зберігав бойові припаси отримані незаконно, знайшовши їх в місці, де проходили активні бойові дії по відсічу російської агресії, тобто за відсутності небезпеки, що безпосередньо загрожувала правоохоронюваним інтересам особи, суспільства і держави.

За таких обставин, на думку захисника, суду слід повернутись до обговорення питання про визначення обсягу доказів та встановлення порядку їх дослідження, оскільки наявність вищезазначених протиріч свідчить про те, що ОСОБА_6 фактично оспорює обставини вчинення злочину.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому захисник вважає, що це є підставою для скасування вироку.

Також захисник вважає, що з урахуванням того, що ОСОБА_6 повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, є раніше несудимим, виключно позитивно характеризується, проходить службу у добровільному військовому формуванні, приймає активну участь у допомозі бійцям ЗСУ та волонтерам, йому може бути призначене покарання на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом.

А в разі підтвердження доводів ОСОБА_6 про те, що він, будучи волонтером, працював на забезпечення сил територіальної оборони Збройних сил України, отримував зброю і боєприпаси для військових в лютому-березні 2022 року з метою відсічі збройної агресії РФ, ці дії Бугайця слід розцінювати як карйню необхідність, що відповідно до ч. 1 ст. 39 КК України не є кримінальним правопорушенням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргадо задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, при обставинах встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений доказами, перевіреними судом в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом вимог ст. 349 КПК України при розгляді справи щодо ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки згідно з встановленими органом досудового розслідування обставинами, ОСОБА_6 весною 2022 року після деокупації с. Богданівки Броварського району Київської області знайшов пакунок з патронами у кількості 118 штук, які переніс до своєї квартири та зберігав там до виявлення їх працівниками поліції і про такі ж обстаини щодо придбання та зберігання патронів пояснював у судовому засіданні обвинувачений.

Отже, обвинувачений правильно розумів зміст встановлених органом досудового розслідування обставин, суд з`ясував, що не було сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого щодо встановлених обставин, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому суд правильно застосував вимоги ч. 3 ст. 349 КУпАП при визначенні обсягу доказів, що підлягали дослідженню, та порядку їх дослідження.

Колегія судів звертає увагу на те, що в апеляції захисника, власне, не оспорюються встановлені судом фактичні обставини провадження щодо місця, часу, предмету та способу вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а захисник звертає увагу на обставини, які, на його думку, можуть виключати кримінальну відповідальність ОСОБА_6 або ж бути підставою для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст. 69 КК України.

Що стосується посилання захисника на те, що ОСОБА_6 діяв в стані крайньої необхідності, то воно є надуманим, з урахуванням того, що в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що обвинувачений зберігав знайдені ним після деокупації території села бойові патрони для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи охоронюваним законом правам обвинуваченого або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави.

Твердження захисника про те, що знайдені ОСОБА_6 патрони були привезені до музею та з`ясовано, що боєприпаси можуть бути придатні до використання, і обвинувачений звертався до керівництва підрозділу ТО з пропозицією використати вказані набої для тренування бійців є голослівним, а згідно з встановленими судом обставинами обвинувачений зберігав патрони у своїй квартирі, де вони були виявлені та вилучені.

Отже, колегія суддів не убачає підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 39 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, та дані про особу обвинуваченого, який не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується виключно позитивно, проходить службу в добровольчому формуванні Броварської міської територіальної громади, з перших днів повномасштабної агресії РФ проти України став на захист міста Бровари, приймає активну участь у допомозі волонтерам та бійцям територіальної оборони і ЗСУ, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і призначив покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, а також ухвалив рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Отже, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував усі обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник.

Разом з тим, враховані судом обставини щодо особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого злочину, не є достатніми підставами для застосування щодо ОСОБА_6 вимог ст. 69 КК України і призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 69 КК України для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті кримінального закону, необхідна наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

В апеляційній скарзі захисника не наведено кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, і матеріалами кримінального провадження такі обставини не встановлені, відтак у суду першої інстанції не було підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не убачає підстав для зміни чи скасування вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №361/1408/23

Провадження № 11-кп/824/2968/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач ОСОБА_1