Справа № 484/5621/24
Провадження № 1-кп/467/70/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ( у режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Арбузинка кримінальне провадження № 0000354, внесене до ЄРДР 09 грудня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, одруженого, маючого вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , директора ТОВ «Все для даху», раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Мигія Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, одруженого, маючого середню спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , механіка ТОВ «Все для даху», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000354, внесене до ЄРДР 09 грудня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вказав про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та прохав справу призначити до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , прохав повернути обвинувальний акт прокурору, посилаючись на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. При цьому вказав, що у обвинувальному акті не зазначено про те, що він складений у кримінальному провадженні № 0000354, внесене до ЄРДР 09 грудня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а також за фактом вчинення ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими особами грубого порушення громадського порядку за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, у якому нікому не повідомлено про підозру. У обвинувальному акті не зазначено анкетні відомості потерпілого ОСОБА_9 . У обвинувальному акті зазначені повні анкетні дані захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що не передбачено ч.2 ст. 291 КПК України. У обвинувальному акті не зазначено прізвище, ім`я та по батькові, займана посада прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_11 . Зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення не відповідають дійсним обставинам його вчинення. Стороною обвинувачення не встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обвинувальному акті безпідставно зазначено витрати на залучення експертів у розмірі 2271 грн. 84 к. Розписки про отримання обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_4 не писав. Обвинувальний акт підписано, затверджено та направлено до суду прокурором Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_12 , відносно якого в матеріалах кримінального провадження та реєстрі матеріалів кримінального провадження відсутні відомості про надання йому повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 0000354. Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить найменування всіх процесуальних дій, які проводились у ході досудового розслідування та найменування всіх процесуальних документів, прийнятих під час досудового розслідування.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 вважали, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з незазначенням у ньому анкетних даних потерпілого.

Прокурор ОСОБА_3 правом на спростування доводів захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, не скористався.

Крім цього, захисником ОСОБА_7 подана скарга про скасування постанов старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 від 05 лютого 2024 року та від 12 лютого 2024 року про перекваліфікацію кримінального правопорушення, яка мотивована тим, що слідчий без визначних законом підстав 05 лютого 2024 року та без проведення будь-яких слідчих дій виніс постанову про зміну складу кримінального правопорушення з ч.1 ст. 125 КК України на ч.2 ст. 206 КК України, а також 12 лютого 2024 року знову безпідставно виніс постанову про зміну кваліфікації складу кримінального правопорушення двох епізодів з ч.2 ст. 206 КК України на ч.2 ст. 296 КК України.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали вимоги, вказаній у скарзі захисника ОСОБА_7 .

Представник потерпілого ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення вказаної скарги, посилаючись на те, що на підставі ст. 315 КПК України вирішення таких скарг у ході підготовчого судового засідання не передбачений.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав думку свого представника.

Прокурор прохав суд відмовити у задоволенні даної скарги, посилаючись на те, що скарга подана передчасно, оскільки на стадії підготовчого судового засідання сторона обвинувачення позбавлена можливості подати докази. Вказав, що сторона захисту у ході досудового розслідування мала можливість оскаржити дії слідчого до суду.

Крім цього, захисником ОСОБА_7 подана скарга про скасування постанови прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_12 від 04 вересня 2024 року про повідомлення учасників кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, яка мотивована тим, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження було встановлено, що в них відсутні відомості про прийняте рішення у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 грубого порушення громадського порядку за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, за яким нікому не повідомлялось про підозру. За таких обставин досудове розслідування не могло бути завершене, а обвинувальний акт не міг бути направлений до суду.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали вимоги, вказаній у скарзі захисника ОСОБА_7 .

Представник потерпілого ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення вказаної скарги, посилаючись на те, що на підставі ст. 315 КПК України вирішення таких скарг у ході підготовчого судового засідання не передбачений. Вказала, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 125 КК України, закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав думку свого представника.

Прокурор прохав суд відмовити у задоволенні даної скарги, посилаючись на те, що процесуальні дії по даному кримінальному провадженню зазначені у реєстрі кримінального провадження. Кримінальні провадження розслідувались різними посадовими особами, потім об`єднувались. Процесуальні дії відповідають чинному законодавству, посадові особи були уповноваженими на час прийняття вказаних рішень.

Також, захисником ОСОБА_7 подана заява про визнання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_14 від 17 квітня 2024 року такою, що не відповідає вимогам ст. 233 КПК України. Вказана заява мотивована тим, що 11 квітня 2024 року слідчим на підставі ст. 233 КПК України до постановлення ухвали слідчого судді був проведений обшук у квартирі за місцем знаходження обвинуваченого ОСОБА_4 , у ході якого був вилучений його мобільний телефон з сім-карткою, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії на його прізвище. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_14 від 17 квітня 2024 року за клопотанням сторони обвинувачення надано дозвіл групі слідчих на проведення обшуку за місцем перебування ОСОБА_4 . Однак, вказане клопотання слідчим суддею розглянуто лише 17 квітня 2024 року, тобто з порушенням строку, визначеного ч.4 ст. 234 КПК України. Надання слідчим суддею дозволу на вилучення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії є безпідставним. Також вказав, що слідством не надано переконливих аргументів для доведення обґрунтованості проведення обшуку житла як невідкладної слідчої дії.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали вимоги, вказаній у заяві захисника ОСОБА_7 .

Представник потерпілого ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення вказаної заяви, посилаючись на те, що на підставі ст. 315 КПК України вирішення таких скарг у ході підготовчого судового засідання не передбачений. Вказала, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування була оскаржена ухвала про оголошення йому підозри. За результатами розгляду скарги у задоволенні скарги було відмовлено.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав думку свого представника.

Прокурор прохав суд відмовити у задоволенні даної заяви, посилаючись на те, що ухвала про надання дозволу на проведення обшуку не оскаржувалась обвинуваченим на досудовому розслідуванні. Вказав, що заява подана передчасно, оскільки на стадії підготовчого судового засідання сторона обвинувачення позбавлена можливості подати докази.

Крім цього, захисником ОСОБА_7 подана скарга про скасування постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 від 12 квітня 2024 року про визнання автомобіля та ключів від нього речовими доказами, яка мотивована тим, що 11 квітня 2024 року слідчим на підставі ухвали слідчого суддіПечерського районного суду м.Києва ОСОБА_15 від 04 квітня 2024 року був проведений обшук автомобіля, належного обвинуваченому ОСОБА_4 , у ході якого був вилучений його ноутбук, сам автомобіль «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля, які є тимчасово вилученим майном. Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 від 12 квітня 2024 року ноутбук, автомобіль «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля визнані речовим доказами. Однак, вилучені стороною обвинувачення автомобіль та ключі від нього не підпадають під жоден з критеріїв, визначених ст. 98 КПК України, оскільки об`єктивно ці речі не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 за ч.2 ст. 296 КК України, а ні у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 125, ч.4 ст. 191, ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 263 КК України. За таких обставин оскаржувана постанова слідчого є незаконною і підлягає скасуванню. 12 квітня 2024 року слідчим ОСОБА_16 незаконно долучено до матеріалів справи позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, подану представником позивача адвокатом ОСОБА_17 . Адвокат ОСОБА_18 , яка подала позовну заяву у кримінальному провадженні, не є особою, якій була завдана будь-яка шкода кримінальним правопорушенням. Реалізація можливості подання цивільного позову здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику. 12 квітня 2024 року за клопотанням слідчого ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_14 від 12 квітня 2024 року накладено арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно підозрюваного ОСОБА_4 : автомобіль «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля з метою забезпечення цивільного позову. Однак вказана ухвала була скасована ухвалою Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали вимоги, вказаній у скарзі захисника ОСОБА_7 .

Представник потерпілого ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення вказаної скарги, посилаючись на те, що стаття 59 КПК України надає право їй подати позовну заяву в інтересах потерпілого у кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав думку свого представника.

Прокурор прохав суд відмовити у задоволенні даної скарги, посилаючись на те, що проведені слідчим процесуальні дії відповідали вимогам КПК України, слідчим було вилучено автомобіль та визнано його речовим доказом у зв`язку з наявною необхідністю у накладенні арешту. На час прийняття вказаного рішення останнє відповідало вимогам КПК України. Зазначив, що вказане клопотання є передчасним та не підлягає розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту, а також реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України при проведенні підготовчого судового засідання, за умови, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Згідно п. п. 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Тобто, із вимог п.3 ч.2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Як вбачається зі змісту обвинувального акту анкетні відомості потерпілого ОСОБА_9 в обвинувальному акті відсутні.

Тобто, даний обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілого ОСОБА_9 (дати та місця народження, місця проживання, громадянства), він не зазначений в обвинувальному акті як потерпілий, тобто вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме: п.3 ч.2 ст.291 КПК України.

Суд вважає, що вказане у силу приписів п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є прямою підставою для повернення обвинувального акта та унеможливлює належне призначення кримінального провадження до судового розгляду з урахуванням усього суб`єктного складу учасників судового провадження та забезпечення реалізації потерпілим ОСОБА_9 своїх процесуальних прав.

Також, суд впевнений у тому, що суд не повинен самостійно з`ясовувати будь-які відомості щодо потерпілого та покладати виконання визначеного законом процесуального обов`язку сторони обвинувачення на себе у цьому.

У зв`язку з наявністю істотних недоліків обвинувального акту, без усунення яких справа не може бути розглянута, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Суд не приймає до уваги доводи захисту про те, що незазначення у обвинувальному акті того, що він складений у кримінальному провадженні № 0000354, внесене до ЄРДР 09 грудня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а також за фактом вчинення ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими особами грубого порушення громадського порядку за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, у якому нікому не повідомлено про підозру, є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки така підстава не передбачена ст. 291 КК України.

Крім цього, зазначення повних анкетних даних захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та не зазначення прізвища, ім`я та по батькові, займаної посади прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_11 , відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування найменування всіх процесуальних дій, які проводились у ході досудового розслідування та найменування всіх процесуальних документів, прийнятих під час досудового розслідування також не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки не перешкоджають призначенню справи до розгляду.

Твердження сторони захисту про те, що зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення не відповідають дійсним обставинам його вчинення та про безпідставність зазначення витрат на залучення експертів у розмірі 2271 грн. 84 к. підлягають перевірці у ході судового розгляду справи і не можуть бути предметом розгляду під час підготовчого судового засідання.

Також, суд не погоджується з доводами захисту про відсутність у обвинувальному акті розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зважаючи на те, що на а.с. 14 т.1 у обвинувальному акті зазначено, що потерпілому ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду у розмірі 100000 грн. та моральну у розмірі 1500000 грн.

Крім цього, невручення копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 не є тими обставинами, які дають підстави для повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України.

Щодо твердження захисту про те, що обвинувальний акт підписано, затверджено та направлено до суду прокурором Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_12 , відносно якого в матеріалах кримінального провадження та реєстрі матеріалів кримінального провадження відсутні відомості про надання йому повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 0000354, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Повноваження прокурора у кримінальному провадженні визначені ч. 2 ст. 36 КПК України, зокрема, передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000354, внесеному до ЄРДР 09 грудня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України затверджено 03 жовтня 2024 року прокурором Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_12 .

Дотримання належної кримінальної процесуальної форми на виконання вимог кримінального процесуального закону неодноразово було предметом аналізу Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду (зокрема, у постановах від 22.02.2021 року (справа № 754/7061/15, провадження № 51-4584 кмо 18), 04.10.2021 року (справа № 724/86/20, провадження № 51-1353 кмо21), 14.02.2022 року (справа № 477/426/17, провадження № 51-4963 кмо 20).

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення слідчих (розшукових) дій означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед органом досудового розслідування на певному етапі кримінального провадження.

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечується дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язане з дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження і можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

Дотримання належної правової процедури здійснення слідчих дій, крім іншого, означає їх виконання спеціально уповноваженою в конкретному провадженні особою, що має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні та публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

За змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора, який не мав на те законних повноважень.

Разом з цим, у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення групи прокурорів станом на 03 жовтня 2024 року.

Витяг з ЄРДР (том 1 а.с. 38 - 40) не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Суд звертає увагу на те, що прокурор ОСОБА_3 , який був присутній у судовому засіданні та зайняв пасивну позицію, будь-яких пояснень з питання відсутності у матеріалах справи постанови про групу прокурорів суду не надав.

З урахуванням викладеного суд вважає, що ненадання прокурором ОСОБА_19 у ході подальшого розгляду справи постанови щодо наявності у нього повноважень прокурора у відповідності до ст. 37 КПК України призведе до недопустимості доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора, який не мав на те законних повноважень.

Однак, на даній стадії розгляду справи, відсутність вказаної постанови не є підставою для повернення обвинувального акту на підставі ст. 291 КПК України.

Вирішуючи скарги сторони захисту про скасування постанов слідчого про визнання автомобіля та ключів речовими доказами, про перекваліфікацію кримінального правопорушення, скасування постанови прокурора про повідомлення учасників кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування та скасування ухвали слідчого судді, суд виходить з такого.

Доводи скарг захисника на дії слідчого, прокурора за своєю суттю зводяться до оспорювання законності проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та отримання доказів. Тобто, доводи скарг стосуються питання допустимості доказів щодо суті висунутого обвинувачення, які зібрані слідчим та прокурором, і як наслідок, законності прийнятих процесуальних рішень у цьому кримінальному провадженні щодо повідомлення про підозру і складання обвинувального акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, аніж ті, які передбачені частиною 1 вказаної статті, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Натомість, положеннями статей 314-316 КПК України визначений вичерпний перелік питань, які вирішує суд на стадії підготовчого судового засідання, та рішень, які можуть бути прийняті судом за наслідками його проведення, до яких не належить вирішення питань щодо законності прийнятих на стадії досудового розслідування прокурором процесуальних рішень, зокрема щодо визначення підслідності кримінального правопорушення та доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування.

За такого, відповідно до закріпленого у ч. 3 ст. 26 КПК принципу диспозитивності, до повноважень суду не належить вирішення питання щодо правомірності прийнятих стороною обвинувачення процесуальних рішень саме на стадії підготовчого судового засідання та надання оцінці діям слідчого судді, що вказує на необґрунтованість поданих скарг.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Проте, вирішення питання допустимості доказів вирішується судом на іншій стадії судового провадження (судового розгляду), що свідчить про те, що порушене у поданих суду скаргах питання щодо недопустимості зібраних у справі доказів є передчасним та підлягає вирішенню судом після дослідження всіх наданих суду доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 року у справі № 757/21858/22, згідно з якими «за змістом статей 314, 315 КПК України, підготовче судове засідання є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, під час якого має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані виключно з призначенням кримінального провадження до судового розгляду. Отже, під час проведення підготовчого засідання норми чинного КПК України не надають суду повноважень до ухвалення вироку оцінювати рішення слідчого, прокурора, слідчого судді, оскільки з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого судового засідання, а також те, що суд не наділений правом досліджувати докази, що стосуються цих рішень, так як такі обставини можуть бути досліджені судом під час судового розгляду».

Таким чином, встановлені під час підготовчого судового засідання обставини вказують на необґрунтованість поданих скарг та необхідність відмови в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 291, 369 -372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000354, внесеному до ЄРДР 09 грудня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України повернути прокурору Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_12 для усунення виявлених недоліків у розумний строк.

Відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 про скасування постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 від 12 квітня 2024 року про визнання автомобіля та ключів від нього речовими доказами.

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про визнання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_14 від 17 квітня 2024 року такою, що не відповідає вимогам ст. 233 КПК України.

Відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 про скасування постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 від 05 лютого 2024 року про перекваліфікацію кримінального правопорушення.

Відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 про скасування постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 від 12 лютого 2024 року про перекваліфікацію кримінального правопорушення.

Відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 про скасування постанови прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_12 від 04 вересня 2024 року про повідомлення учасників кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали проголошений 12 травня 2025 року о 8 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1