Справа № 481/690/25
Провадж.№ 1-кп/481/78/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області, клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000154 від 17.03.2025 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000154 від 17.03.2025 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 року обвинувальний акт переданий на розгляд судді ОСОБА_1 для розгляду.

Ухвалою судді від 12.05.2025 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника, не заперечуючи проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Інших клопотань, які би перешкоджали призначенню даного кримінального провадження до судового розгляду учасники судового провадження не заявили.

Заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та матеріалами доданими до нього, суд приходить до наступного.

Відповідно до обвинувального акту, складеного відповідно до вимог КПК України, дотримані вимоги територіальної підсудності. Дане кримінальне провадження підсудне Новобузькому районному суду Миколаївської області.

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, відсутні.

Враховуючи наведене, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, щодо можливості призначення судового розгляду, їх позиції з питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, суд приходить до висновку, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні, визначивши дату та місце його проведення, і склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Крім зазначеного, відповідно до ч.2 ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання останньому, суд вважає, що необхідно доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , як такого що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п. 1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватись від суду, можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується), які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Прокурор, як на обставини наявності вказаних ризиків посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування. Обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які безпосередньо володіють інформацією та на теперішній час не допитані у судовому засіданні, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_4 може схиляти зазначених свідків до дачі завідомо неправдивих показань, спрямованих на виправдання його дій або ж до повної відмови від надання свідчень. Більше того, ОСОБА_4 може чинити тиск на інших осіб, причетних до його протиправної діяльності, але наразі їхнє коло не повністю встановлене. Це створює значну загрозу для об`єктивності та неупередженості процесу розслідування, а також може призвести до викривлення доказової бази та фактичного ускладнення правосуддя.

Будучи професійним військовим, перебуваючи на зазначеній посаді, має фізичну, психологічну підготовку, навички володіння вогнепальною зброєю та вибуховими речовинами, може впливати на свідків вчиненого злочину, та в умовах військового стану продовжувати злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення усвідомлюючи невідворотність покарання.

Також, ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним носінням, придбанням та зберіганням бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Його протиправна діяльність була припинена виключно завдяки втручання правоохоронних органів, а не з власної волі чи усвідомлення протиправності своїх дій з боку ОСОБА_4 . Беручи до уваги характер і тяжкість вчиненого злочину, існує реальний ризик, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 продовжить свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним носінням, придбанням та зберіганням бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, відсутність обмежень щодо пересування ОСОБА_4 створює високу ймовірність вчинення нових злочинів, пов`язаних із незаконним носінням, придбанням та зберіганням бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Це підкреслює необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання подальшій протиправній діяльності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашного арешту. Також він визнав, що привіз боєприпаси із зони бойових дій, однак, вказує, що хотів їх віддати працівникам поліції. Крім того, він уже погодив із своїм командиром, що продовжить військову службу, а тому забрав свій військовий рюкзак, оскільки мав на меті повернутися у військову частину.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати відносно обвинуваченого менш суворий запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , пояснення захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Правові норми, що регулюють порядок обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та судового розгляду і порядок продовження строку запобіжного заходу на стадії досудового розслідування конкурують з нормами Глави 27 Розділу ІV КПК України, не враховуючи того, що на стадії підготовчого провадження не можуть бути досліджені докази винуватості обвинуваченого, тобто не може бути, шляхом дослідження доказів кримінального провадження, наданні їм оцінки, фактично перевірена обґрунтованість такого обвинувачення.

Звідси, суд не вважає за доцільне на стадії підготовчого провадження отримувати та досліджувати докази винуватості обвинуваченого при вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, оскільки, це хоча формально і передбачено вимогами ч.1 ст.194 КПК України, але наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якими рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_10 від 19.03.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.05.2025 включно, із визначенням застави в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, або його скасування.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час, не змінилися.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлює, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду.

Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину та розуміючи невідворотність покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним за вироком суду, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи умови воєнного стану, в яких наразі перебуває Україна з 24.02.2022, може вдатись до втечі, як за межі України, так і на тимчасово непідконтрольні на даний час Україні території.

Крім того, перебуваючи в місцях, не пов`язаних з триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, зокрема на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які безпосередньо володіють інформацією та на теперішній час не допитані у судовому засіданні, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_4 може схиляти зазначених свідків до дачі завідомо неправдивих показань, спрямованих на виправдання його дій або ж до повної відмови від надання свідчень.

Більше того, ОСОБА_4 може чинити тиск на інших осіб, причетних до його протиправної діяльності, але наразі їхнє коло не повністю встановлене. Це створює значну загрозу для об`єктивності та неупередженості процесу розслідування, а також може призвести до викривлення доказової бази та фактичного ускладнення правосуддя.

Будучи професійним військовим, перебуваючи на зазначеній посаді, має фізичну, психологічну підготовку, навички володіння вогнепальною зброєю та вибуховими речовинами, може впливати на свідків вчиненого злочину, та в умовах військового стану продовжувати злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення усвідомлюючи невідворотність покарання.

Беручи до уваги характер і тяжкість вчиненого злочину, існує реальний ризик, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 продовжить свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним носінням, придбанням та зберіганням бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь його суспільної небезпечності у конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З цих же підстав не підлягають задоволенню клопотання захисника та обвинуваченого, щодо заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, а саме на домашній арешт.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 19.03.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 визначено заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому зазначено, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Оскільки обставини на момент розгляду даного клопотання не змінились, тому розмір застави зменшити неможливо.

Саме такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченого суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 , з метою попередження ризику його переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, з можливістю внесення застави в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 гривень.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 178, 183, 184, 194, 314-317, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб,що складає 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, на шістдесят днів до 12 липня 2025 року, включно.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну на шістдесят днів до 12 липня 2025 року, включно.

Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - 60 днів.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в м. Новий Буг Миколаївської області на "20" травня 2025 р. року о 14:30, про що повідомити учасників кримінального провадження.

Справа буде розглядатися суддею одноособово у приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області (зала судового засідання № 3) за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 8, м. Новий Буг, Миколаївської області.

Визнати обов`язкову участь у розгляді кримінального провадження прокурора, обвинуваченого, його захисника.

З метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , також прийняття судового рішення про міру покарання відносно нього, доручити представнику Баштанського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях скласти досудову доповідь за ухвалою суду до 20.05.2025 та надати її до Новобузького районного суду Миколаївської області.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 11:15 год. 16.05.2025 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1