Справа № 444/1776/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/186/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06 грудня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Алатир російської федерації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 286-1 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на шість років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з часу її фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено цивільні позови, питання з процесуальними витратами, заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Згідно вироку суду, 15 травня 2022 року, приблизно о 22 год. 15 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Ford Focus С-МАХ» н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вулиці 22 січня у с. Рата, Львівського району, Львівської області в напрямку до м. Рави-Руської, Львівського району, Львівської області, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушила вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06.03.2013, а саме: п.п.1.5; 1.10 (в частині значень терміну «небезпека для руху»); 2.3(6,д); 12.3 які виразились в тому, що вона, керуючи технічно-справним транспортним засобом, була неуважною, створила своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема під час руху, не маючи об`єктивних перешкод для виявлення групи пішоходів, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, вчинивши наїзд на ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 громадянка Республіки Польща), ОСОБА_11 , малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , які попутно рухалися її смугою руху в напрямку до м. Рави-Руської, Львівського району Львівської області.

В результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , пішохід ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 громадянка Республіки Польща) отримала тілесні ушкодження черепно-мозкову травму у вигляді травматичного субдурального крововиливу, базально-стовбурового забою головного мозку важкого ступеня із геморагічними вогнищами у лобній частці та у стовбурі, субдуральної гематоми зліва, забою стовбура мозку із вторинною ішемією, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент її спричинення; пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді рваної рани тім`яної ділянки голови, садна обличчя, закритий перелом діафізу основної фаланги 1 пальця правої стопи із задовільним стояння фрагментів, забою грудної клітки, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки ліворуч, садна обличчя та поперекової ділянки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; пішохід ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки справа, забою м`яких тканин голови, синців на нижніх кінцівках, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на неповноту судового розгляду і вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, ухваленим із істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Наголошує, що в порушення вимог ст. 374 КПК України суд першої інстанції не навів у мотивувальній частині вироку усіх доказів, які були досліджені, не надав їм оцінки та не обґрунтував причини неврахування окремих доказів, зокрема, протоколу слідчого експерименту від 16 травня 2022 року (т.1, а.с. 132137), на основі даних якого ґрунтується висновок автотехнічної експертизи від 24 червня 2022 року № СЕ-І9/114-22/7671-ІТ, і з якого вбачається технічна можливість уникнення наїзду водія ОСОБА_6 на пішоходів; постанов слідчого від 22 червня 2022 року про призначення експертизи та надання вихідних даних (т.2, а.с. 74, 75 77); рапортів поліції, постанов про визнання речовими доказами, ухвали слідчого судді від 17 травня 2022 року (т.1, а.с. 88115).

Акцентує, що також, суд першої інстанції не дав жодної оцінки показанням допитаного в судовому засіданні 08 лютого 2024 року свідка ОСОБА_14 .

Покликається на недопустимість як доказів протоколу слідчого експерименту від 16 травня 2022 року та висновку автотехнічної експертизи №СЕ-19/114-22/7671-ІТ від 24 червня 2022 року у зв`язку із численними істотними порушеннями.

Звертає увагу, що під час слідчого експерименту не було враховано показання ОСОБА_6 про наявність зустрічного автомобіля з увімкненим світлом фар, який суттєво обмежував видимість та сліпив її. На ці обставини вона вказувала як під час досудового розслідування (т.2, а.с. 7172), так і в судовому засіданні. Також наявність зустрічного автомобіля підтверджується показаннями інших свідків, потерпілого ОСОБА_15 та відеозаписами з камер спостереження.

Окрім цього зазначає, що слідчий експеримент проведено без участі захисника і ОСОБА_6 не було роз`яснено її права та положення ст. 63 Конституції України.

Наголошує, що показання ОСОБА_6 у протоколі викладені неповно.

Вважає, що клопотання про проведення повторно слідчого експерименту залишено без належного розгляду, з огляду на наявність показань ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 про засліплення фарами зустрічного авто, що не враховано в первинному експерименті.

Акцентує, що свідок ОСОБА_14 , який був понятим під час проведення слідчого експерименту, підтвердив відсутність захисника на слідчій дії, а також повідомив, що був неповнолітнім, що, на переконання сторони захисту, є процесуальним порушенням.

Також, покликається на пред`явлення позову до ОСОБА_6 , як до неналежного відповідача, оскільки відповідальність в межах страхової суми (поліс № АТ/0245617) має нести страховик - ПАТ HACK «Оранта».

Наголошує, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 не підтверджений належними доказами щодо понесених витрат.

На думку апелянта, завищеним є розмір моральної шкоди та не співмірним із отриманими тілесними ушкодженнями і вчиненим кримінальним правопорушенням.

Просить скасувати вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06 грудня 2024 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вирішити питання про дослідження протоколу слідчого експерименту від 16 травня 2022 року (т.1 а.с. 132 - 137); висновоку судової автотехнічної експертизи від 24 червня 2022 року № СЕ-І9/ІІ4-22/767І-ІТ (т.1 а.с. 160-163); постанови слідчого ВП № 2 ЛРУП № І ГУНП у Л/о від 29 липня 2022 року (т.2 а.с. 70); протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 16 травня 2022 року (т.2 а.с. 73-75, 178-180); ухвали Жовківскього районного суду Львівської області від 10 червня 2024 року (т.2 а.с. 186-187); клопотання про призначення слідчого експерименту та постанови про вихідні дані (т.2 а.с. 69-72).

На апеляційну скаргу сторони захисту представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_16 подала заперечення, в якому зазначає про дотримання судом першої інстанції вимог ст. 374 КПК України, оскільки у вироку сформульовано обвинувачення, наведено всі необхідні елементи місце, час, форма вини, докази та мотиви ухвалених рішень.

Що стосується допустимості доказів протоколу слідчого експерименту від 16 травня 2022 року та висновку автотехнічної експертизи від 24 червня 2022 року № СЕ-І9/114-22/7671-ІТ, то представник потерпілої покликається на те, що вищезазначені докази отримані у встановленому законом порядку, підписані учасниками без зауважень.

Звертає увагу, що відеозапис ДТП спростовує твердження апелянта про засліплення обвинуваченої ОСОБА_6 світлом зустрічного авто.

Вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні клопотань сторони захисту про неналежність окремих доказів.

Також акцентує, що КПК України не містить обмежень щодо віку свідка, а відтак, безпідставними є аргументи сторони захисту щодо порушення вимог законодавства у зв`язку з участю у слідчій дії неповнолітнього ОСОБА_14 .

Зазначає, що не заслуговують на увагу і покликання захисника обвинуваченої про те, що позивачем - потерпілою невірно визначено відповідача у цивільному позові у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до правових позицій ВСУ від 20 січня 2016р у справі № 6-954цс16, потерпілий має право звертатися з позовом напряму до винуватця ДТП. Деліктне зобов`язання не виключається договором страхування.

Наголошує, що розмір компенсації обґрунтований з урахуванням тяжкості наслідків вчиненого в стані алкогольного сп`яніння злочину. Крім цього, обвинувачена ОСОБА_6 після вчинення ДТП не виявила щирого каяття, не надала допомоги не цікавилася станом здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , яка отримала інвалідність І групи, втратила працездатність, потребує постійного догляду та зазнала значної моральної шкоди, підтвердженої медичними висновками.

Просить апеляційну скаргу відхилити, а вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06 грудня 2024 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення, однак, що стосується покликання про неналежність доказу протоколу слідчого експерименту зазначив про скасування вироку, або надання відповідної оцінки таким доводам в межах апеляційного провадження, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути обґрунтованим, тобто ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно ст. 94 цього Кодексу.

Положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд має встановити фактичні обставини справи по інкримінованому обвинуваченому діянню і дати відповідну оцінку доказам, які надав орган досудового розслідування.

Згідно п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На думку колегії суддів, необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим, суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Повнота судового розгляду є обов`язковою передумовою доведеності обвинувачення, а її недотримання, згідно ст. 410 КПК України, може полягати у залишенні недослідженими обставин та/або доказів, що можуть мати істотне значення, для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. У кожному випадку суд оцінює істотність порушення кримінального процесуального закону чи процедурного недоліку з урахуванням обставин конкретної справи.

Так, згідно вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Разом з тим, як слушно зазначено захисником в апеляційній скарзі, у вироку відсутній як зміст так і аналіз показань допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_14 та допустимості досліджених, однак не відображених у оскаржуваному судовому рішенні доказів, зокрема, протоколу слідчого експерименту від 16 травня 2022 року (т.1 а.с. 132-137), з огляду на проведення такого без участі захисника та недотриманням вимог ст. 63 Конституції України, а також проведеної на основі його вихідних даних автотехнічної експертизи №СЕ-І9/114-22/767І-ІТ від 24 червня 2022 року (т.1 а.с. 160-163).

Вищенаведене, на переконання колегії суддів, свідчить про допущену неповноту судового розгляду, яка має істотне значення, а відтак, відповідно до положень ч.1 ст. 412 КПК України вирок місцевого суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в ході якого, необхідно усунути порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційної скарги і постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06 грудня 2024 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4