УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , подана в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій заявниця просить зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР в м. Києві внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою першого заступника міністра Міністерства юстиції України ОСОБА_4 №43867/9.1.4/15-25 від 26.03.2025 року.

Дана скарга обґрунтовується тим, що 26.03.2025 перший заступник міністра Міністерства юстиції України ОСОБА_4 звернувся до ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення від №43867/9.1.4/15-25 від 26.03.2025 року.

Однак, всупереч вимогам ст. 214 КПК України та на час звернення до слідчої судді зі скаргою, у встановлений процесуальним законом строк, уповноваженою особою ТУ ДБР в м. Києві відомості про кримінальне правопорушення за заявою №43867/9.1.4/15-25 від 26.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, досудове слідство не розпочато, витяг з ЄРДР заявнику не надано, що свідчить про порушення вимог КПК України.

Водночас, листом №7036зкп/к/11-03-7801/25 від 15.04.2025 керівник Другого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_5 проінформував заявника про те, що зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення не вбачається, що зазначені у ній питання належать до компетенції ДБР (зокрема ТУ ДБР в м. Києві), у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Заявниця ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового засідання, до суду не прибула. Жодних клопотань чи заяв, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не скеровувала.

Уповноважена особа ТУ ДБР в м. Києві, бездіяльність якої оскаржується, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася.

Разом з цим, у відповідності до ст. 306 КПК України, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Так, слідча суддя при розгляді скарги вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Згідно відомостей, які розміщені на офіційному сайті, ТУ ДБР у м. Києві наразі розташовано за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8, що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

Крім того, висновок про підсудність скарг на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Києві та відповідних кримінальних проваджень Шевченківському районному суду м. Києва міститься також і в ухвалах Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі 761/46065/21, від 12 вересня 2023 року у справі №761/26962/23, від 12 червня 2024 року у справі №759/5542/24.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Однак, незважаючи на те, що слідчого ТУ ДБР в м. Києві було викликано належним чином, завчасно, зокрема і з метою вирішення питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва, останній в судове засідання не з`явився, жодних відомостей, з урахуванням яких можна було б дійти висновку про непідсудність вказаної скарги Шевченківському районному суд м. Києва, не надав.

Отже, враховуючи наведене, слідча суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Як вбачається зі змісту скарги, 26.03.2025 перший заступник міністра Міністерства юстиції України ОСОБА_4 звернувся до ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення від №43867/9.1.4/15-25 від 26.03.2025 року, що підтверджується долученими до скарги матеріалами.

При цьому, станом на день розгляду скарги відомості про вчинене кримінальне правопорушення не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та досудове розслідування не розпочато.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, та попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

У свою чергу, приписи ч. 1 ст. 2 КК України закріплюють, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Як визначено у ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК України, статей 2, 11 КК України дає підстави дійти висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 24.04.2019 року у справі № 818/15/18, згідно з якими при розгляді скарги слідчий суддя вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року по справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20).

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 за № 9-49/0/4-17 з приводу того, що КПК передбачає внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Слідчою суддею встановлено, що 26.03.2025 перший заступник міністра Міністерства юстиції України ОСОБА_4 звернувся до ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення від №43867/9.1.4/15-25 від 26.03.2025 року.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що Європейським судом з прав людини розглянуто справу «Бабкін та інші проти України», зокрема за заявою ОСОБА_6 та 30.11.2023 прийнято рішення, яким встановлено порушення Державою Україна статті 3, пункту третього статті 5, пункту першого статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зобов`язано сплатити заявнику 9800 (дев`ять тисяч вісімсот) євро, як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також 250 (двісті п`ятдесят) євро компенсації судових та інших витрат. Заявник вважає, що в даному випадку збитки Державному бюджету України було завдано в результаті дій невстановлених посадових осіб органів державної влади, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених статтями 365 та 367 Кримінального кодексу України.

Водночас вивченням змісту заяви першого заступника міністра Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення №43867/9.1.4/15-25 від 26.03.2025 року встановлено, що подана заяви не містить викладу обставин про вчинення кримінального правопорушення, які б могли об`єктивно свідчити, що подане заявником повідомлення про кримінальне правопорушення містить достатні відомості про реальність конкретної події кримінального правопорушення, що є суспільно небезпечним.

Згідно даних листа №7036зкп/к/11-03-7801/25 від 15.04.2025 керівника Другого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_7 за результатами розгляду вказаного звернення встановлено, що у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів Державного бюро розслідувань, у зв`язку з чим відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи наведене, слідча суддя, ретельно дослідивши матеріали справи, встановила, що відомості, викладені у заяві першого заступника міністра Міністерства юстиції України ОСОБА_4 №43867/9.1.4/15-25 від 26.03.2025 року, не містять обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а отже погоджується із доводами, викладеними у листі №7036зкп/к/11-03-7801/25 від 15.04.2025 керівника Другого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_7 про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що заява першого заступника міністра Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від №8839/9.1.4/15-25 від 22.01.2025 року вочевидь не містить викладу фактичних обставин, які б вказували на існування події кримінального правопорушення, слідча суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 , подана в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Міністерства юстиції України №8839/9.1.4/15-25 від 22.01.2025, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 26, 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Міністерства юстиції України №43867/9.1.4/15-25 від 26.03.2025 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 02 травня 2025 року о 14 год. 15 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1