В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

законного представника потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 22.01.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Приют, Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2024 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом з малолітньою донькою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має інвалідність, де в ході спілкування з дитиною, з метою виховання, у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час, у зазначеному місці, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс малолітній ОСОБА_6 один удар долонею своєї правої руки в область шиї, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді садна по передній поверхні шиї по центру на межі нижньої та середньої третини, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Крім того, 21 січня 2024 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом з малолітньою донькою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має інвалідність, де в ході спілкування з дитиною з метою виховання, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, проявляючи кримінально протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у виді заподіяння шкоди здоров`ю малолітньої потерпілої, хоча повинен був і міг їх передбачити, перебуваючи у вказаний час, у зазначеному місці завдав один удар долонею своєї правої руки в область лівої щоки своєї малолітньої доньки.

Внаслідок завданого удару ОСОБА_4 потерпіла впала на підлогу та правою щокою вдарилась об порцелянову тарілку, яка розбилась, внаслідок чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани в лобно-скроневій області праворуч з переходом на проекцію виличної дуги праворуч та на праву щоку на всьому протязі та на проекцію нижньої щелепи праворуч, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричиняє короткочасний розгляд здоров`я, тривалістю понад 6 днів але не більше як 21 день.

Після загоєння рани в лобно-скроневій області праворуч з переходом на проекцію виличної дуги праворуч та на праву щоку на всьому протязі та на проекції нижньої щелепи праворуч, на обличчі ОСОБА_6 сформувався рубець (рубцева деформація шкіри скроневої та щічної ділянки справа). Який сам по собі зникнути не може, та потребує хірургічного втручання, і тому такі ушкодження є невиправними, що відповідно до п.2.1.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав частково та суду показав, що 21 січня 2024 року о 20-00 годин він перебував у себе вдома по вул.Весняній, 2 разом зі своїми дітьми, ОСОБА_8 , 2019 року народження та ОСОБА_9 , 2017 року народження. ОСОБА_8 має інвалідність з дитинства через вади тазу. В той час з ним у будинку також перебував його знайомий ОСОБА_10 (прізвище його він не знає), без постійного місця мешкання, якого він пустив до себе пожити. Він готував дітям їсти та випивав із ОСОБА_10 . Разом з ОСОБА_10 за вечір вони випили 3 пляшки горілки по 0,5 л. Після того, як донька поїла, то залишила на підлозі порцелянову тарілку. Він займався з донькою, вчив її рахувати на пальцях, розсердився (з якої причини не може сказати, напевно через сп`яніння), та необережно вдарив доньку правою рукою по лівій щоці, від чого донька впала на порцелянову тарілку, яка розбилася. Внаслідок цього дитина поранила щоку, потекла кров, він відразу почав обробляти рану, поїхав з дитиною до лікарні. Більше ударів дитині він не наносив, чому у дитини садна на шиї, не може сказати. Пам`ятає, що наніс один удар, іншого не пам`ятає. Швидку викликав староста, ОСОБА_11 . Де зараз знаходяться його діти, він не знає. Дружина померла у 2021 році, з цього часу він самостійно виховував дітей. З часу смерті дружини почав вживати алкогольні напої. Випивав після роботи, за дітьми дивився, працював неофіційно. Дуже шкодує у вчиненому.

В ході розгляду справи, обвинувачений змінив свої показання та пояснив, що випадково хитнувся на доньку, від чого вона впала на тарілку, яка розбилася та поранила дитині щоку, однак детально пояснити усі обставини не зміг, мотивуючи тим, що у той день перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та пам`ятає все уривками. Може він вдарив дитину, однак точно цього не пам`ятає.

Незважаючи на суперечливу позицію обвинуваченого та фактичне невизнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, суд вважає, що його винуватість доведена в ході судового розгляду на підставі фактичних даних, які містяться в досліджених в судовому засіданні доказах.

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 суду показала, що працює начальником служби у справах дітей Чумаківської сільської ради. 21 січня 2024 року приблизно о 22 годині їй зателефонували сусіди обвинуваченого і повідомили про те, що ОСОБА_12 перебуває у сталі алкогольного сп`яніння, наніс удар дитині, внаслідок чого дитина отримала травму. Вона одразу зателефонували члену мобільної бригади, ОСОБА_13 , яка разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_14 (старостою села), здійснили виїзд за місцем мешкання обвинуваченого. Вони оказали першу медичну допомогу дитині, викликали швидку, а вона одночасно зателефонувала на 102. Пашкевичи їй повідомили, що в будинку перебували двоє п`яних людей, обвинувачений був у стані сильного алкогольного сп`яніння, а дитина з самого початку сказала, що її вдарив батько по обличчю, вона впала обличчям на тарілку, і в результаті чого утворилася рана. Вона особисто в той день не була присутня, оскільки дитину одразу відвезли до лікарні. Коли дитину забирали в лікарню, батько поїхав до лікарні разом з дитиною. В лікарні дитині наклали 15 косметичних швів. Також вона бачила на шиї дитини садна. Дітей вилучили із сім`ї. До цього випадку, жодного разу обвинувачений не ображав дітей, діти ніколи на нього не скаржились. З родиною ОСОБА_4 вона познайомилася у липні 2023 року. Сім`ю взяли під соціальний супровід, дітей поставили на облік. Родину вона відвідувала регулярно, не рідше одного разу у два місяці. Умови проживання були задовільні, завжди було чисто, прибрано. Однак, оскільки будинок, де мешкали діти, потребував капітального ремонту, сім`я перебувала на обліку, як такі, що опинилися у складних життєвих умовах. Сім`ї надавали допомогу та соціальний супровід, встановили ОСОБА_8 інвалідність, оскільки до цього батько не звертався до медичних закладів для встановлення дитині інвалідності. Однак сусіди обвинуваченого скаржилися на те, що обвинувачений почав зловживати алкогольними напоями. Вони прикладали багато зусиль для того, щоб повернути дітей в сім`ю, постійно спілкувалися з обвинуваченим, щоб він влаштувався на роботу та лікувався від зловживання алкоголем. Спочатку обвинувачений влаштувався на роботу, обіцяв «закодуватися», але своєї обіцянки не виконав та його звільнили через пияцтво. Після того, як дітей вилучили, обвинувачений почав ще більше зловживати алкогольними напоями. Спочатку він відвідував дітей, привозив доньці мазь для загоєння рубців, але потім втратив до цього інтерес. На даний час обвинувачений продовжує зловживати спиртними напоями, офіційно не працевлаштувався, має тимчасові заробітки.

Як вбачається з витягу з ЄРДР №0000017 від 22.01.2024, внесено відомості за заявою ОСОБА_5 та розпочато досудове розслідування за фактом спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_6 (а.с.31).

Відповідно до даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.01.2024, начальник служби у справах дітей Чумаківської сільської ради звернулася з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за фактом спричинення тілесних ушкоджень малолітній доньці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.68).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 22.01.2024 з фототаблицею, при огляді домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 зафіксовано обстановку після вчинення кримінального правопорушення. При огляді коридору-кухонної кімнати будинку із сміттєвої корзини вилучено 6 уламків порцелянової тарілки, які при суміщенні між собою складають повну форму тарілки. Огляд проводився з письмового дозволу ОСОБА_4 (а.с.69-72).

З дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту та відеозапису його проведення від 23.01.2024 встановлено, що в ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_15 розповів про обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_6 та за допомогою статисту показав механізм їх спричинення. Так, в ході слідчого експерименту свідок розповів, що 21.01.2024 він перебував за місцем проживання ОСОБА_16 , де вони розпивали алкогольні напої горілку. В ході розпивання алкогольних напоїв, ОСОБА_17 покликав до себе свою доньку, ОСОБА_6 , та посадив її перед собою на підлогу обличчям до себе та почав навчати ОСОБА_8 рахувати, однак дитина не могла запам`ятати та ОСОБА_18 розлютився та вдарив дитину два рази в обличчя своє долонею правої руки. Перший удар ОСОБА_19 наніс в область підборіддя, а другий в область щоки з лівої сторони. Від другого удару ОСОБА_6 впала правою щокою на підлогу, де в той момент перебувала порцелянова тарілка. Внаслідок чого дитина почала сильно плакати. Коли ОСОБА_8 піднялась, свідок побачив, що у дитині на правій щоці поріз у розмірі приблизно 2-3 см. ОСОБА_4 побачив це та взяв вологі серветки та почав витирати рану на щоці (а.с.77-79).

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта №249 від 25.01.2024 за результатами проведеного у присутності начальника служби у справах дітей Чумаківської сільської ради ОСОБА_5 судово-медичного обстеження малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани на обличчі, садна на шиї, що спричинені від дії твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, частина яких, можливо, з загостреним краєм, можливо в термін, на який вказує начальник служби у справах дітей. За своїм характером, виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с.64-65).

Відповідно до висновку експерта №309е від 31.01.2024, за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта №249 від 25.01.2024 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

- рани в лобно-скроневій обласні праворуч з переходом на проекцію виличної дуги праворуч та на праву щоку на всьому протязі та на проекцію нижньої щелепи праворуч;

- садна по передній поверхні шиї по центру на межі нижньої та середньої третини.

Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можна лише вказати, що вони могли утворитися від дії твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, частина яких, можливо, з загостреним краєм.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (рана під буро-червоною коринкою та хірургічними швами, садно під буро-червоною коринкою вище рівня оточуючої шкіри), виявлених у неї тілесних ушкоджень, можна вказати, що вони могли утворитися в термін 3-5 діб до моменту огляду.

За своїм характером виявлене тілесне ушкодження у вигляді садна на шиї, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.

Ушкодження у вигляді рани (рана після проведення хірургічної обробки накладені шви), відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Враховуючи характер (рана та садно) та локалізацію (лише на обличчі та шиї) виявлених у неї тілесних ушкоджень, можна вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту та ударі об тупу тверду поверхню.

Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 в області обличчя справа, не суперечить механізму його утворення, на який вказує свідок ОСОБА_15 в ході проведення слідчого експерименту за його участю (а.с.81-83).

З дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту та відеозапису його проведення від 08.05.2024 встановлено, що в ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_15 на місці вчинення правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 розповів про обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_6 та за допомогою статисту показав механізм їх спричинення. Так, в ході слідчого експерименту свідок показав, що 21.01.2024 ближче до вечора він прийшов до ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . З собою він приніс 1 л горілки. Вони з ОСОБА_6 розташувались в кімнаті будинку на підлозі поблизу пічки, та почали розпивати спиртні напої. В цей момент в кімнаті була присутня донька, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на дивані та дивилась мультфільми. Через деякий час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_6 вирішив навчити доньку рахувати. Він погукав її , при цьому свідок зазначив, що вони сиділи на підлозі, поряд з ними були приблизно дві скляні тарілки та два стакани. В той момент, коли донька ОСОБА_4 сіла поруч та почала рахувати, в неї не виходило, вона збивалась, плуталась, не вірно рахувала, в зв`язку з чим ОСОБА_6 розсердився та вдарив доньку правою рукою розкритою долонею в район щелепи з правого боку. В свою чергу, вона почала плутатися ще більше, внаслідок чого ОСОБА_6 наніс другий удар правою рукою розкритою долонею по обличчю доньки з лівого боку в районі щоки, від даного удару дівчинка впала на правий бік. Свідок зазначив, що донька ОСОБА_20 була розташована відносно батька обличчя до обличчя, при цьому сиділа на підлозі, він також перебував в положення сидячі. Впавши на правий бік, дівчинка обличчям впала на тарілку, внаслідок чого в неї відразу пішла кров. ОСОБА_6 відразу почав надавати першу медичну допомогу доньці (а.с.97-101).

Даний слідчий експеримент проведено на місці вчинення правопорушення за адресою вул.Весняна, 2, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с.Приют за письмовою згодою ОСОБА_4 (а.с.102).

Відповідно до висновку експерта №140е від 16.05.2024 за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до проведеної консультації щелепно-лицевого хірурга, у ОСОБА_6 виявлено колоїдний рубець на обличчі, що формується. На момент огляду в хірургічному лікуванні не потребує. Рекомендована повторна консультація щелепно-ліцевого хірурга через 3-4 місяці, тому вирішення питання щодо виправності чи не виправності рубця може бути після повторної консультації щелепно-ліцевого хірурга (а.с.104-106).

Відповідно до висновку експерта №3315е від 05.11.2024 за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно пункту 2.1.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6 - судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним.

Після загоєння рани в лобно-скроневій області праворуч з переходом на проекцію виличної дуги праворуч та на праву щоку на всьому протязі та на проекцію нижньої щелепи праворуч на обличчі гр. ОСОБА_6 сформувався рубець (рубцева деформація шкіри скроневої та щічної ділянки справа), який без хірургічного втручання є невиправним.

Якщо слідчим чи судом буде визначено, що вказаний рубець (рубцева деформація шкіри скроневої та щічної ділянки справа) знівечило обличчя, то наявні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження на обличчі, згідно пункту 2.1.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6 повинні бути віднесені до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм невиправне знівечення обличчя (а.с.108-109).

З копії медичного висновку №01 про дитину-інваліда віком до 18 років від 11.04.2024, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має двосторонній вроджений вивих стегна, двобічний (а.с.112).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , від 18.03.2019 року вбачається, що батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_21 (а.с.116).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.08.2021, виданого Виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, мати дитини, ОСОБА_21 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.185).

Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2024 року за адресою АДРЕСА_2 , спеціалістами служби у справах дітей зафіксовано, що батько - ОСОБА_22 в стані алкогольного сп`яніння наніс дитині тілесні ушкодження у виді різаної рани обличчя; під час візиту до сім`ї о 22-00 годині в приміщенні перебували батько та мешканець с.Приют у стані алкогольного сп`яніння. В результаті проведення оцінки рівня безпеки дітей, було прийнято рішення про негайне вилучення дітей ОСОБА_22 та ОСОБА_23 із сім`ї (а.с.120-124).

З копій актів обстеження умов проживання та оцінки потреб сім`ї вбачається, що спеціалістами служби у справах дітей Чумаківської сільської ради на протязі 2022-2024 років неодноразово обстежувались умови проживання дітей, сім`я ОСОБА_4 перебувала під соціальним супроводом (а.с.125-163).

Рішенням виконавчого комітету Чумаківської сільської рад Дніпровського району Дніпропетровської області від 116 від 25.09.2024 року малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.163).

З дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_6 від 10.12.2024 та відеозапису його проведення вбачається, що в ході проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, статиста та судово-медичного експерта, обвинувачений показав, що 21.01.2024 року у другій половині дня, було вже темно, він знаходився вдома, де також був знайомий ОСОБА_18 . Вони разом випили більше 2 літрів горілки. Його донька, ОСОБА_6 сиділа на дивані висота якого була близько 40 см, з правої сторони від неї на підлозі знаходилася порцелянова тарілка з їжею, обвинувачений сидів навпроти неї на кріслі. Після, чого обвинувачений показав, що донька встала з дивана і в цей час він встав з крісла та, знаходячись в алкогольному сп`янінні, не втримав рівновагу та впав на доньку своїм тілом, та вона впала та вдарилась об тарілку, яка знаходилась на підлозі, внаслідок чого тарілка розбилась, вдарилася правою стороною обличчя, та розрізала щоку.

Відповідно до висновку експерта №3728е від 18.12.2024 за результатами проведеної судово-медичної експертизи малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , локалізація та характер виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження у вигляді рани правої половини обличчя, механізм його спричинення, встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту за його участі. При проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 також було виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на шиї, механізм спричинення якого в ході проведення слідчого експерименту не розкритий (а.с.191-192).

Разом з тим, показання, які давав обвинувачений ОСОБА_24 в ході слідчого експерименту щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, спростовуються протоколами слідчих експериментів за участі свідка ОСОБА_15 від 23.01.2024 та від 08.02.2024, в ході яких свідок детально розповів та показав механізм спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень своїй доньці (два удари долонею правої руки: один в область підборіддя справа та один в область лівої щоки), а також висновком експерта №309е від 31.01.2024, з якого вбачається, що враховуючи характер (рана та садно) та локалізацію (лише на обличчі та шиї) виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можна вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту.

Крім того, висновком судово-медичної експертизи №309е від 31.01.2024 підтверджується, що локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 в області обличчя справа, не суперечить механізму їх утворення, на який вказує свідок ОСОБА_15 в ході проведення слідчого експерименту за його участю.

Як показала у судовому засіданні законний представник малолітньої потерпілої, ОСОБА_5 , дитина з самого початку повідомила, що її вдарив батько по обличчю, вона впала обличчям на тарілку, і в результаті чого утворилася рана.

Крім того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 декілька разів змінював свої показання та не зміг детально пояснити усі обставини спричинення дитині тілесних ушкоджень, мотивуючи це станом сильного алкогольного сп`яніння.

Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо випадкового падіння на потерпілу, які він давав в ході проведення слідчого експерименту та у судовому засіданні, суд вважає неспроможними, оскільки вони суперечать фактичним даним, встановленим при судовому розгляді кримінального провадження та підтвердженим висновками судово-медичних експертиз №309е від 31.01.2024, №140е від 16.05.2024, №3315е від 05.11.2024, протоколами та відеозаписами слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_15 та показаннями представника потерпілої у судовому засіданні, та розцінює їх як захисну версію обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за скоєне, у зв`язку з чим показання обвинуваченого в цій частині не можуть бути прийняті судом до уваги.

Сукупність досліджених доказів, зазначених вище, представлених стороною обвинувачення узгоджуються між собою, які судом приймаються в якості належних, допустимих, достовірних, будучи достатніми у своєму взаємозв`язку, що беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані: за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження; за ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків (ч.1 ст.125) та нетяжкого злочину (ст.128 КК України).

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не одружений (вдівець), дітей на утриманні не має, рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02.08.2024 позбавлений батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей: ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; офіційно не працевлаштований; за місцем мешкання на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває; групи інвалідності не має; за місцем мешкання характеризується як особа, яка через вживання алкоголю веде незадовільний спосіб життя.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, щодо особи з інвалідністю, щодо малолітньої дитини, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Судом також не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

З урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідків, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, у виді обмеження волі, так як саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

З урахуванням вчинення ОСОБА_4 кількох кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд також вважає за необхідне на підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи строком на 3 (три) місяці, а саме:

- обмежити спілкування з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- направити для проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.128 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт;

- за ст.128 КК України у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Початок відбування покарання обчислювати з дня прибуття засудженого до виправного центру та його постановки на облік.

На підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи строком на 3 (три) місяці:

- обмежити спілкування з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- направити для проходження програми для кривдників.

Речові докази: 6 уламків порцелянової тарілки, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1