10.06.2025
Справа № 552/5294/22
Провадження №1-кп/642/34/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000856 від 26.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Холодногріського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінального провадження №0000856 внесеного до ЄРДР 26.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України, з підстав недопущення подвійного притягнення особи до кримінальної відповідальності за одними й тими ж самими обставинами, з урахуванням вже прийнятого рішення (постанови) про притягнення обвинуваченого ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали клопотання.

Прокурор висловив позицію про відсутність підстав для закриття кримінального провадження за обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України. Вважає, що наявність постанови, якою обвинуваченого піддано адміністративному стягненню за ст. 173-2 КУпАП і на яку в клопотанні посилається захисник, не може бути підставою для закриття кримінального провадження, оскільки зазначеною постановою ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення дій, які складають об`єктивну сторону домашнього насильства, яке є адміністративним правопорушенням, та не включають у себе заподіяння тілесних ушкоджень особі.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1ст. 284 КПК України, підставою для закриття кримінального провадження є наявність вироку по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановленої ухвали суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню.

Пунктом 13 статті 3 КПК України визначено, що обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, умовою для закриття кримінального провадження на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України є факт існування вироку по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили або ухвали суду про закриття кримінального провадження.

Перевіряючи доводи захисника щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження, суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів провадження, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 24 жовтня 2021 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, знаходячись у положенні сидячи на відстані витягнутої руки обличчям до обличчя, спочатку наніс потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка теж перебувала у положення сидячи, кулаком лівої руки один удар в праву тім`яно-скроневу ділянку волосистої частини голови, а потім одразу ж, не змінюючи положення, наніс ОСОБА_6 ще декілька ударів (точну кількість не встановлено) кулаками правої та лівої руки почергово в ліву та праву половину обличчя в ділянку нижньої щелепи, носа та лівого ока. Після чого ОСОБА_6 підвелася на ноги та відійшла до рукомийника. В цей момент ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на спричинения тілесних ушкоджень, підійшов зі спини до ОСОБА_6 та спочатку наніс їй декілька ударів кулаками правої та лівої руки почергово в ділянку правого та лівого плеча, а потім схопив її руками за праве та ліве передпліччя в ділянці нижньої третини та міцно стискував їх на протязі певного часу, утримуючи її в цьому положенні.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-1836/2021 від 26.11.2021, були спричинені наступні тілесні ушкодження: перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва, який спричинив за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою, згідно до п.п. 2.2.1а, б, в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості; перелом кісток носу, що спричинив за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше, як 3 тижні (21 день) і за цією ознакою, відповідно до п.п. 2.3.1.а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я; садно на голові, синці на обличчі та верхніх кінцівках, кожне з яких викликало незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою, відповідно до п.п. 2.3.2. б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

З урахуванням викладеного, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 15.11.2021 року у справі 642/7473/21 встановлено, що 24 жовтня 2021 року близько 16 год. 00 хв. гр. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно колишньої співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичного та психологічного характеру, що проявлялось в образах, нецензурній лайці та завданні ударів рукою в обличчя та голові останній, чим скоїв насильство в сім`ї, тобто правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно зі ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Вказаним судовим рішенням ОСОБА_5 піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке віднесено законодавцем до адміністративних правопорушень, що посягає на найважливіший соціальний інститут сім`ю, та полягає у будь-яких протиправних діях або бездіяльнрсті, що включають фізичне, сексуальне, психологічне або економічне насильство, вчинені в сім`ї, між родичами, колишнім чи теперішнім подружжям або іншими особами, які спільно проживають (проживали), та не включають у себе визначення тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень іншій особі.

Обвинуваченому фактично було інкриміновано вчинення двох правопорушень, які охоплюються однією подією і тягнуть за собою відповідальність за вчинення домашнього насильства, передбачену ст. 173-2 КУпАП, та інкриміноване спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій, передбачену ст. 122 КК України, що не є в розумінніст. 61 Конституції Українитаст. 19 КПК України притягненням особи двічі до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні відсутнє порушення статті 4 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо порушення принципу «non bis in idem», оскільки кримінальне провадження № 0000856 стосується саме суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень відповідної тяжкості потерпілої, що не передбачає норма ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на наведене, клопотання сторони захисту не є обґрунтованим.

Керуючись п. 6 ч. 1, ч. 7 ст. 284, ст.ст. 369-372, 376, 392, 393, 395, 477, 532 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000856 від 26.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1