Справа № 138/266/25
Провадження №11-кп/801/716/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2025 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 05.09.2024 року за № 0000647,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2025 року продовжено дію застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб по 20 годину 20 хвилин 22 липня 2025 року.

Продовжено дію визначеного розміру застави у 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, в разі внесення якої обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно звільнити з-під варти з покладенням на нього, на строк 60 (шістдесят) днів з моменту звільнення з-під варти, обов`язків прибувати на виклики суду за першою вимогою, не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утриматись від спілкування з особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні; здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2025 р. скасувати. Відмовити в продовженні дії застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з 22:00 год по 07:00 год, за місцем проживання: АДРЕСА_1 , або визначити ОСОБА_9 заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що в порушення вимог ст. 199 КПК України, у клопотанні прокурора не наведено обставин, які б свідчили, що наявні раніше ризики не зменшились або виникли нові, не було доведено, що запобігання ризикам неможливе без застосування найсуворішого заходу.

ОСОБА_9 має постійне місце проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_10 та її малолітньою дитиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які знаходиться на його фінансовому забезпеченні та утриманні, що підтверджується відповідними доказами Зокрема, як вбачається із довідки № 1507 від 31.10.2024 р., виданої КП «Могилів-Подільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», дружині ОСОБА_9 . ОСОБА_10 поставлено діагноз варикозна хвороба правої нижньої кінцівки II ступеню, ВСП по гіпертонічному типу, дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно договору про надання освітніх послуг, отримує дошкільну та позашкільну освіту, тобто потребує значних витрат.

Окрім того, ОСОБА_9 здійснює догляд та забезпечує усім необхідним свою матір ОСОБА_12 , яка є особою пенсійного віку. Єдиною особою, хто зможе забезпечити належний догляд матері похилого віку, а також дружини та її дитини є ОСОБА_9 , оскільки будь-які інші особи, які могли б надати наведені вище послуги відсутні визначений судом розмір застави

Визначений судом розмір застави є непомірний для обвинуваченого, оскільки враховуючи, що постійного місця роботи ОСОБА_9 не має, сукупний розмір щорічного доходу обвинуваченого є меншим, ніж визначений розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_9 не має нерухомого майна на праві власності, він проживає разом з дружиною та малолітньою дитиною, також має утриманні матір, яка є пенсіонеркою, тому вказані обставини, в сукупності, свідчать про непомірність для ОСОБА_9 визначення розміру застави у розмірі 454 200,00 грн, який необхідно зменшити до розміру вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (242 240,00 грн.) і який буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_9 ,який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч. 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що на розгляді в Могилів-Подільському районному суді Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України, обставини інкримінованого кримінального правопорушення, та те, що судовий розгляд кримінального провадження незавершений, відомостей, які б вказували про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, під час розгляду клопотання надано не було, обвинувачений не має постійного джерела доходів, є громадянином Республіки Вірменія, а тому має можливість безперешкодно перетнути державний кордон України, та дійшов висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання в ході досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існують.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо наявності підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби є безпідставними.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.

Встановлені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, можуть вказувати лише на те, що їх відсутність була попереджена шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Твердження сторони захисту щодо наявності підстав для зменшення розміру застави є безпідставними.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, прийняв до уваги, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2024 ОСОБА_9 визначено заставу в розмірі, що становить 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що застава при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначається, а вказівка суду в оскаржуваній ухвалі це констатація того, що уже було вирішено при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що визначений розмір застави не є співрозмірним з розміром предмету злочину, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки частиною 4 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається не тільки з урахуванням обставин кримінального провадження, а й з урахуванням майнового та сімейного стану обвинуваченого.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження того, що існують виключні обставини, за яких застава може бути зменшена.

Вирішуючи питання щодо обвинуваченого ОСОБА_14 суд першої інстанції дав належну оцінку зазначеним у апеляційній скарзі обставинам у сукупності з іншими.

Апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 422-1 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_15 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4