Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 556/784/25

Провадження № 11-кп/4815/493/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 квітня 2025 року у справі за клопотанням начальника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Жашків Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , до арешту не працюючого, одруженого, з базовою середньою освітою, раніше судимого 10.03.2020 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ст.ст.186 ч.2, 296 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

Засудженого: 27.12.2022 року Жашківським районним судом Черкаської області за ст.126 ч.1 КК України штраф 850 грн.;

12.07.2023 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ст.ст.186 ч.2, 70 ч.4, 71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі, частково приєднано невідбуте покарання за вироком суду від 10.03.2020 року. Зараховано строк перебування під вартою з 21.07.2020 по 22.07.2020, з 03.09.2020 по 13.09.2021, з 05.06.2023 по 12.07.2023 з розрахунку день за день;

16.04.2024 року Жашківським районним судом Черкаської області за ст.ст.122 ч.1, 70 ч.4 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі, зараховано у строк відбуття покарання відповідно до вироку від 12.07.2023 року строк перебування під вартою;

16.07.2024 року Жашківським районним судом Черкаської області за ст.ст.190 ч.2, 70 ч.4 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з врахуванням вироку суду від 16.04.2024 року;

07.02.2025 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області на підставі ч.2 ст.74 КК України, ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим Жашківським районним судом Черкаської області від 16.04.2024 року за ст.ст.122 ч.1, 70 ч.4 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 квітня 2025 року задоволено клопотання ДУ «Полицька ВК (№76)» та замінено засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким на пробаційний нагляд строком на 2 роки 5 місяців 21 день.

На підставі ст.59-1 КК України встановлено засудженому ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 у виді пробаційного нагляду ухвалено рахувати з дня постановки на облік органом з питань пробації.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 вважає рішення суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що при прийнятті рішення місцевим судом взято до уваги лише позитивну характеристику засудженого, однак належним чином не проаналізовано матеріали справи, в яких містяться дані про його поведінку та ставлення до праці. Зокрема вказує, що засуджений заходи заохочення почав отримувати лише з липня 2024 року, до цього згідно характеристики, був не працевлаштований та не навчався. Працювати на виготовленні малопомітних перешкод почав лише з травня 2024 року. Також наголошує, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ряду кримінальних правопорушень проти власності, життя та здоров`я, громадського порядку, у тому числі в період іспитового строку, що, на думку прокурора, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та небажання стати на шлях виправлення. Зауважує, що в умовах воєнного стану попри можливість бути звільненим умовно-достроково для проходження військової служби ОСОБА_6 не висловив бажання проходити військову службу та заяву в порядку ст.81-1 КК України не писав. При цьому під час судового розгляду засуджений вказав, що бажає замінити невідбуту частину покарання виключно пробаційним наглядом, а не обмеженням волі.

Просить скасувати ухвалу суду від 03 квітня 2025 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання адміністрації ДУ «Полицька ВК (№76)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким пробаційним наглядом в межах строків невідбутої частини покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку засудженого та його захисника, які просили залишити рішення місцевого суду без зміни, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Згідно з абз.15 ч.1 ст.107 КВК України, засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України: звертатися до адміністрації з проханням внести подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання чи щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Частиною першої статті 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Одночасно законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

У п.п.2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та відповідно до ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 07.02.2025 року, з урахуванням ч.2 ст.74 КК України, ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року, вважається засудженим Жашківським районним судом Черкаської області від 16.04.2024 року за ст.ст.122 ч.1, 70 ч.4 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 12.07.2023 року, кінець строку 24.09.2027 року.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що засуджений ОСОБА_6 в ДУ «Полицька ВК (№76)», в якій перебуває з 13.09.2023 року характеризується позитивно, отримав 3 заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Також згідно характеристики, засуджений вину у скоєному злочині визнає, навчається у вечірній час, підвищує свій загальноосвітній рівень, відвідує бібліотеку установи, читає художню літературу. До засудження офіційно не працював, однак в установі працевлаштований, бере участь у програмі ДВВ, має позитивні наміри на життя.

Однак, на думку колегії суддів, місцевим судом не враховано кількість вчинених кримінальних правопорушень, за які його було засуджено, вчинені зокрема під час іспитового строку, не взято до уваги те, що останній почав отримувати заходи заохочення лише з липня 2024 року, тобто перед відбуттям необхідної частини покарання для застосування ст.82 КК України, хоча у місцях позбавлення волі перебуває з липня 2020 року, також працювати в установі почав з травня 2024 року, тому, на думку колегії суддів, доводи прокурора про передчасність заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є обґрунтованими.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що згідно оцінки ризику вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення та ризику ймовірної небезпеки для суспільства, ризики оцінюються, як «середні», що свідчить про те, що висновки суду про виправлення засудженого в більш короткий термін, ніж це було визначено вироками судів, на даний час є передчасними.

На переконання апеляційного суду, заслуговують на увагу доводи прокурора й про те, що ОСОБА_6 , будучи особою призовного віку, не висловив бажання в умовах воєнного стану, який діє в нашій державі через збройний напад російської федерації, проходити військову службу у лавах Збройних Сил України та звільнитися умовно-достроково в порядку ст.81-1 КК України, що засуджений підтвердив і під час апеляційного розгляду.

Наявність у ОСОБА_6 заохочень з боку адміністрації установи, як і відбуття ним встановленої законом частини строку покарання, не можуть слугувати безумовними підставами для заміни покарання на більш м`яке. При цьому колегія суддів враховує, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про особу засудженого, його поведінку за весь період перебування в установах відбування покарання, а наведені начальником установи в клопотанні, а також засудженим та його захисником в судовому засіданні доводи про наявність підстав для застосування до нього положень ст.82 КК України у своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, а також досить великий невідбутий строк призначеного покарання, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно замінив засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання на пробаційний нагляд, чим неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 квітня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» ОСОБА_9 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у виді пробаційного нагляду в межах строків невідбутої частини покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3