Дата документу 24.07.2025
Справа № 334/4452/25
Провадження № 1-кс/334/1917/25
УХВАЛА

про залишення скарги без розгляду

24 липня 2025 року слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 , подану в порядку статей 303 306 КПК України у кримінальному провадженні № 0000028, внесеному 19.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 384 КК України,

встановив:

заявник ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку статей 303 306 КПК України, в якій оскаржує не виконання слідчим вимог статті 220 КПК України. Просить зобов`язати слідчого розглянути його клопотання про допит та вилучити у нього копії матеріалів як речових доказів.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту статті 304 КПК України, після надходження скарги, слідчий суддя повинен перевірити наявність підстав для повернення скарги або відмови у відкритті провадження, тобто: чи повноважна особа подала скаргу, чи дотримані нею правила підсудності та строки при звернення до слідчого судді і чи підлягає рішення, дія та бездіяльність слідчого оскарженню.

Згідно з частиною першою статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

У скарзі ОСОБА_2 зазначено, що ним подавались клопотання про допит та вилучення у нього копії матеріалів як речових доказів.

При цьому зазначені у скарзі обставини вже були вирішені ухвалою слідчого судді від 11 липня 2025 року у провадженні № 1-кс/334/1753/25 (справа № 334/4452/25), якою у задоволенні скарги було відмовлено. Вказана ухвала слідчого судді набрала законної сили 17.07.2025.

Ухвалою слідчого судді від 11 липня 2025 року були встановлені наступні обставини.

Відповідно до протоколу допиту потерпілого від 27.06.2025 ОСОБА_2 був допитаний слідчим ОСОБА_3 .

13.04.2025 ОСОБА_2 подане слідчому клопотання про вилучення у нього речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що при допиті потерпілого вона запропонувала ОСОБА_2 надати наявні у нього речові докази. Проте останній відмовився надати їй докази.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що документи наявні у нього в оригіналах, які він не може надати слідчому, оскільки вони необхідні йому в інших кримінальних провадженнях.

Таким чином слідчим виконані всі дії для отримання від потерпілого доказів у даному кримінальному провадженні на підставі його клопотання від 13.04.2025. Проте ОСОБА_2 відмовився надати слідчому оригінали документів.

У протоколі допиту потерпілого від 27.06.2025 зазначено, що ОСОБА_2 було заявлене клопотання про перехресний допит адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Проте у даному кримінальному провадженні адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають процесуального статусу і не були допитані слідчим.

Крім цього право на перехресний допит передбачене лише у випадку допиту свідка або потерпілого у судовому засіданні (статті 225, 352 та 353 КПК України).

Кримінальний процесуальний закон не визначає межу, коли використання особою права набуває ознак зловживання ним, втім, Верховний Суд неодноразово висловлював позиції з цього приводу та зазначав, що заборона зловживання правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к). Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09 квітня 2019 року у справі № 306/1602/16-к). При цьому Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, на участь в апеляційному розгляді, на отримання судових рішень, на залучення перекладача (постанови ККС ВС від 24 вересня 2019 року у справі № 755/10138/16-к та від 19 лютого 2019 року у справі № 236/1798/16-к, ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Також Верховний Суд зазначив, що наслідком встановлення судом факту зловживання правом має бути постановлення рішення про залишення такої скарги без розгляду (постанова Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 937/1056/20).

У контексті обставин цієї справи слідчий суддя зазначає, що повторне звернення зі скаргою після відмови в її задоволенні можливе, якщо скарга подана з інших підстав, які не були предметом попереднього розгляду.

Така позиція узгоджується із реалізованим у КПК України підходом щодо повторного подання клопотань (заяв) при вирішенні інших процесуальних питань, який по суті є запобіжником зловживання правом на звернення до суду: відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному зверненню з інших підстав (стаття 350 КПК України); у разі відмови у задоволенні клопотання про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи слідчий, прокурор не має права повторно звертатися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на обшук того самого житла чи іншого володіння особи, якщо у клопотанні не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею (частина шоста статті 234 КПК України); слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом (частина п`ята статті 201 КПК України); особа, яка відмовилася від заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, не має права повторно звертатися до суду з такою самою заявою з тих самих підстав (частина друга статті 465 КПК України).

Таким чином слідчий суддя констатує, що подання заявником скарг з однакових питань слідчому судді щодо тих самих обставин здійснюється не з метою захисту прав, свобод та інтересів заявника у кримінальному провадженні, а для досягнення інших цілей, через що заявник виходить за межі процесуального права, тобто зловживає ним.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про необхідність залишення скарги ОСОБА_2 без розгляду.

Керуючись статтями 303, 304, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

скаргу залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1