Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/336/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 185КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 липня 2025 року, якою відносно підозрюваного,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лисичанськ Луганської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

- 13.12.2004 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.1 ст. 309 до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 13.02.2006 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ст.71 до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 08.05.2013 по відбуттю строку покарання;

- 01.06.2017 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 152 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 30.07.2019 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 15.02.2023 по відбуттю строку покарання;

- 05.05.2025 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України та ч.2 ст.190 КК України до 6 років позбавлення волі;

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000608 від 09.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 38днів, а саме з 03.07.2025 року в межах строку досудового розслідування до 09.08.2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області ОСОБА_8 за погоджененням з прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу 06.04.2025 по 07.04.2025 в нічний час доби, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, тобто в період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_7 проходив біля будинку № 25 по вулиці Скічка у м. Олександрії Кіровоградської області.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 переліз через паркан вище вказаного домоволодіння та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, відчинивши ворота гаражу за допомогою фізичної сили рук проник до його приміщення, звідки таємно викрав бухту кабелю ВВГНГ на 3 (три) жили, 2,5 квадрати загальною довжиною 90 метрів та шліфувальну машинку Dnipro M GS-98 в вправному стані.

Згідно висновком експерта №1299 від 26.05.2025 вартість бухти кабелю ВВГНГ на 3 (три) жили, 2,5 квадрати, чорного кольору довжиною 90 метрів становить 4241 гривня 70 копійок; вартість шліфувальної машинки Dnipro M GS-98 в справному стані без пошкоджень становить 1215 гривень 98 копійок.

У подальшому, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином в результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 , спричинено майнову шкоду на загальну суму 5457 гривень 68 копійок.

Крім цього, 25.04.2025 близько 15.30 години, тобто в період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_7 біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , проник на територію двору та помітив велосипед «Reid MTB Sport» бордово-чорного кольору біля якого знаходився набір інструментів у пластиковому зеленому кейсі на 76 елементів, який належить ОСОБА_11 та у нього виник умисел спрямований на на викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків викрав велосипед «Reid» MTB Sport» бордово-чорного кольору та набір інструментів у пластиковому зеленому кейсі на 76 елементів.

Згідно висновку експерта №1266 від 21.05.2025 вартість велосипеда «Reid MTB Sport» у технічно-справному стані складає 10503 гривень 90 копійок.

У подальшому, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином в результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 спричинено майнову шкоду на загальну суму 10503 гривень 90 копійок.

Крім цього, 25.04.2024 близько 14 год. 00 хв. більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, тобто в період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_7 проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_4 , в якому проживає ОСОБА_12 .

В цей час ОСОБА_7 помітив, що в будинку відчинене вікно, а на підвіконні знаходиться мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy-A05 чорного кольору та у нього виник умисел на заволодіння ним.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 через відчинене вікно простяг руку до підвіконня та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, викрав мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy-A05 чорного кольору.

Згідно висновку експерта №1268 від 21.05.2025 вартість мобільного телефону марки «Samsung» Galaxy-A05 у технічно-справному стані складає 3401 гривня 04 копійоки.

У подальшому, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_12 спричинено майнову шкоду на загальну суму 3401 гривня 04 копійки.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Крім цього, 08.05.2025, близько 17.30 години, тобто в період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_7 проходив біля насосної станції, що знаходиться неподалік вулиці Таврійська в місті Олександрія, Кіровограської області.

В цей час біля дерева ОСОБА_7 помітив спортивний велосипед « Base Camping» чорного кольору на сидінні якого знаходився мобільний телефон марки ZTE Blade, модель V50 Desing, чорного кольору, який належить ОСОБА_13 та у нього виник умисел спрямований на викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків викрав велосипед « Base Camping» чорного кольору разом із мобільним телефон марки ZTE Blade, модель V50 Desing, чорного кольору.

Згідно висновку експерта №1298 від 26.05.2025 вартість мобільного телефону марки ZTE Blade, модель V50 Desing, чорного кольору у технічно справному стані становить 3330 гривень 68 копійки.

Вартість спортивного велосипеда «Base Camping» чорного кольору не визначалася оскільки наданої інформації недостатньо для проведення дослідження.

У подальшому, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином в результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_13 спричинено майнову шкоду на загальну суму 3330 гривень 68 копійки.

Крім цього, 09.05.2025 в період часу з 17 години по 20 годину більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, тобто в період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_7 проходив біля під`їзду будинку АДРЕСА_5 .

В цей час ОСОБА_7 помітив, що вхідні двері до під`їзду відчинені та у нього виник умисел спрямований на викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 зайшов до зазначеного під`їзду та на вході в підїзді біля сходів виявив велосипед «Velest-Vast» сіро-чорного кольору, який належить ОСОБА_14 ..

При цьому, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_7 викрав велосипед «Velest-Vast» сіро-чорного кольору.

Згідно висновку експерта №1267 від 21.05.2025 вартість велосипеда «Velest-Vast» у технічно-справному стані, складає 9186 гривень 26 копійок.

У подальшому, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином в результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_14 спричинено майнову шкоду на загальну суму 9186 гривень 26 копійок.

Крім цього, в нічний час доби з 10 на 11 травня 2025 більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, тобто в період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_7 проходив біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_5 .

В цей час ОСОБА_7 помітив, що вхідні двері до під`їзду відчинені та у нього виник умисел спрямований на викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 зайшов до зазначеного під`їзду та на площадці біля сходів виявив два дитячі самокати, саме skyper GENESIS, G-51605 фіолетово білого кольору з колесом 200 мм та двох самоката Marator Techer білого кольору з колесом 200 мм, які належать ОСОБА_15 ..

При цьому, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_7 викрав два дитячі самокати, а саме двох колісний самокат skyper GENESIS, G-51605 фіолетово білого кольору з колесом 200 мм та двох колісний самоката Marator Techer білого кольору з колесом 200 мм

Згідно висновку експерта №1273 від 22.05.2025 вартість двох колісного самоката skyper GENESIS, G-51605 фіолетово білого кольору з колесом 200 мм, становить 2129 гривень 33 копійки.

Вартість двох колісного самоката «Marator Techer» білого кольору з колесом 200 мм, становить 1933 гривні 33 копійки.

У подальшому, Єльшин покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином в результаті злочинних дій ОСОБА_16 потерпілому ОСОБА_15 спричинено майнову шкоду на загальну суму 4062 гривні 66 копійок.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 липня 2025 року задоволено вищезазначене клопотання старшого слідчого.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» строком на 38 (тридцять сім) днів, який рахується з дня фактичного затримання - з 03.07.2025 року в межах строку досудового розслідування до 09.08.2025 року включно.

Визначено ОСОБА_7 суму застави у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень з покладенням відповідних обов`язків.

Судове рішення мотивовано тим, що враховуючи, ухилення підозрюваного від явки до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ухвалою судді від 12.06.2025 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину згідно зі статтею 191 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був затриманий 03.07.2025 року о 10 годині 13 хвилин.

ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, ухилився від слідства та суду та продовжує свою протиправну діяльність, також він може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки усвідомлює, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд критично ставиться до наведених захисником та підозрюваним обставин з приводу обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки, ОСОБА_7 , будучи залежним від вживання опіоїдів - не має постійного джерела доходів, місця роботи, зареєстрованого місця проживання, що свідчить про високий ризик продовження ним протиправної діяльності та ухилення від досудового слідства та суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного

ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою її підзахисному обрости запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в оскаржуваній ухвалі міститься лише припущення, щодо настання ризиків.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення ним виконання покладених процесуальних обов`язків.

Тим паче, в матеріалах міститься письмова згода цивільної дружини підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до якої вона не заперечує, щоб запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту виконувався за місцем її постійного проживання.

Слідчим, прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вони вказують, а також недоведеними є обставини, передбачені п, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України,а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку сторони захисту слідчий суддя мав можливість обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання, які надійшли на електрону адресу апеляційного суду, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_7 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами доказами, а саме: протоколами прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 07.04.2025 року, від 25.04.2025 року, від 08.05.2025 року; протоколами огляду місця події від 09.05.2025 року, 14.05.2025 року, від 25.04.2025 року; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 від 14.05.2025 року, ОСОБА_11 від 26.04.2025 року, ОСОБА_12 від 08.05.2025 року; висновками судової товарознавчої експертизи № 1299 від 26.05.2025 року та № 1266 від 21.05.2025 року, № 1268 від 21.05.2025 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_17 від 20.05.2025 року, ОСОБА_18 від 13.05.2025 року, ОСОБА_19 від 10.05.2025 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2025 року, від 16.05.2025 року, від 10.05.2025 року.

Отже, описані у клопотанні фактичні обставини кримінального правопорушення, у сукупності дають підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність

ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, що пред`явлені в підозрі, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Доводи про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 колегією суддів не можуть бути враховані.

Необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_7 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання її винуватою, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від органів досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, на території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина не виключає можливості здійснення підозрюваним спроб перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі надасть йому можливість залишити окуповану територію України та виїхати до російської федерації.

Викладене вище свідчить, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

Більш того ризик переховування їх від органів досудового розслідування та суду є реальним оскільки через ухилення ОСОБА_7 від явки до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ухвалою судді від 12.06.2025 року надано дозвіл на затримання з метою його приводу до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки свідки не допитувались судом першої інстанції ставити питання про відсутність вказаного ризику є передчасним.

За таких обставин, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні із зазначеним колом осіб підозрюваний може здійснити вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 добре зазнає свідків, а тому є вагомі підстави вважати, що останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Отже, на переконання колегії суддів, обов`язок, який полягає в необхідності утримуватися підозрюваному від спілкування з визначеним колом осіб є об`єктивно виправданим.

Також, ОСОБА_7 може вчинити інші подібні кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше судимий, на шлях виправлення не став, та вчинив нові умисні корисливі кримінальні правопорушення.

При цьому необхідно зазначити, що ОСОБА_7 не має законного джерела доходу.

Крім того, стороною захисту не надано доказів на наявність у ОСОБА_7 достатніх стримуючих факторів в поведінці, та які гарантуватимуть його виправлення під час застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, та вчиняти нові кримінальні правопорушення відносно свої близьких осіб.

Що стосується тверджень захисника та підозрюваного про те, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

В той же час, доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу зводиться до того, що у ОСОБА_7 наявне місце проживання, бажає захищати Україну, а також не доведеність ризиків, а також наявності місця проживання.

Однак, вказані доводи не можуть бути враховані оскільки вказане жодним чином не забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а навпаки підозрюваний може вчинити дії направленні на ухилення від органу досудового розслідування та суду, а також вчинити нові кримінальні правопорушення.

Отже, у справі наявна реальна можливість підозрюваного ОСОБА_7 , як вчинити нові кримінальні правопорушення, а також ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання.

З цих же підстав, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 ,а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 липня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000608 від 09.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 38днів, а саме з 03.07.2025 року в межах строку досудового розслідування до 09.08.2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4