Справа № 357/7449/25
У Х В А Л А

10.06.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора та клопотання обвинуваченого у кримінальному провадженні за № 0000182, внесеному до ЄРДР 02.05.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України,

про продовження строку тримання під вартою та, відповідно зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

захисник ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, ризики, які були враховані судом при обрані запобіжного заходу ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення не зменшилися.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та просив визначити йому заставу. Зазначив, що він є учасником бойових дій, у нього хворіє дружина, має на утриманні дітей. Наміру переховуватися від суду він немає. В час, який він не перебував під вартою, він зявлявся за першим викликом та ні на кого не впливав.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію свого підзахисного. Вважав за можливе застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави в розмірі, передбаченому законом. Щодо продовження строків запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою заперечував.

Заслухавши учасників підготовчого судового засідання, дослідивши клопотання та наявні в розпорядженні суду матеріали, колегія суддів дійшла наступного висновку.

В підготовчому судовому засіданні, встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2025 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 11.06.2025 року включно, з визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.06.2025 року ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2025 року скасовано та продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 11.07.2025 року.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 11.07.2025 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаних строків не вбачається можливим, тому враховуючи подане клопотання та вимоги ст. 315 КПК України, колегія суддів має розглянути клопотання про продовження та відповідно зміну запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, колегія суддів зобов`язана оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про його особу, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, колегія суддів дійшла висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

В даному конкретному випадку, продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Також, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи, що ризики та обставини, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не змінилися і на даній стадії процесу продовжують існувати, а тому колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 винятковий вид запобіжного заходу тримання під вартою.

Те, що ОСОБА_5 є учасником бойових дій, має на утриманні хвору дружину та має дітей, не зменшує наявності існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням злочину, в якому ОСОБА_5 обвинувачується, вчиненому у період дії воєнного стану.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на теперішній час не встановлено.

Будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді застави, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 182 КК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, крім іншого, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, злочин вчинено під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе не визначати розмір застави, а тому клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 183,193, 194, 196, 199, 314 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на заставу - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 07.08.2025 року включно.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_8

Суддя ОСОБА_9

Суддя ОСОБА_10