Справа № 353/1094/24
Провадження № 1-кп/353/50/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі кримінальне провадження № 0000148, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Локітка Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, розлученого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

Згідно рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області № 2/353/358/15 від 11.09.2015 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , зареєстрований 04.11.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 88, розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 проживає в одному житловому будинку спільно зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , та пов`язаний з нею спільним побутом і має взаємні права та обов`язки.

Починаючи із серпня 2024 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 склались особисті неприязні відносини, через зловживання ОСОБА_4 алкогольних напоїв, що виражалось у систематичних сварках з використанням зі сторони ОСОБА_4 нецензурної лайки, образливих висловлювань, які носили характер морального знущання стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 .

Упродовж вказаного часу від ОСОБА_5 надходили систематичні скарги на дії колишнього чоловіка ОСОБА_4 за фактами вчинення домашнього насильства.

Зокрема, 18.08.2024 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , в ході якого ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто застосовував домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю.

За вказаним фактом працівниками ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківської області складено та скеровано до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, за результатами розгляду якого 29.08.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сто сімдесят гривень.

Однак, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 жодних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Натомість, 25.08.2024 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , в ході якого ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто застосовував домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю.

За вказаним фактом працівниками ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківської області складено та скеровано до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, де ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі, за результатами розгляду якого 13.09.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сто сімдесят гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 04.09.2024 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , в ході якого ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто застосовував домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю.

За вказаним фактом працівниками ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківської області складено та скеровано до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, за результатами розгляду якого 24.09.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одинадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сто вісімдесят сім гривень.

Не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, ОСОБА_4 вчинив психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань, які виразились у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій, та у негативних переживаннях, при наступних обставинах.

Так, 29.09.2024 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство, що виразилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні нецензурною лайкою та погрозі фізичною розправою щодо ОСОБА_5 , завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

Унаслідок систематичних, протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, що призвели до втрати останньою енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати самооцінки, позитивних емоцій, появи негативних переживань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, не визнав, показав, що потерпіла ОСОБА_5 є його колишньою дружиною, вони перебували у шлюбі з 2008 року по 2015 рік. Ініціатором розірвання шлюбу була його колишня дружина. Вони спочатку проживали нормально, але потім він почав вживати алкоголь. Протягом останнього року він подружніх стосунків не підтримував. Він має почуття образи за подружню зраду. Між ними відбувались часті сімейні конфлікти, сварки, однак фізичною розправою він потерпілій не погрожував. Потерпіла викликала працівників поліції декілька разів з приводу того, що він вчиняв домашнє насильство. Працівники поліції приїжджали до них додому та відносно нього складали протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративні стягнення у виді штрафу три рази. В судових засіданнях він вину визнавав, штрафи оплачував. 29.09.2024 року його колишня дружина ОСОБА_5 також викликала працівників поліції. Цього дня він перебував в будинку за місцем свого проживання та висловлювався нецензурною лайкою в сторону потерпілої.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, повністю доказана і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 84-86, 91-93 КПК України та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що 9 років минуло як вони з обвинуваченим розлучилися, між ними відбуваються постійні сварки, вона боїться з ним проживати на одному подвір`ї, він постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Підставою їх розлучення була агресивна поведінка обвинуваченого та вживання ним алкогольних напоїв, в них постійно виникали з чоловіком конфлікти, вона йому терпіла. З 18.08.2024 року між ними декілька разів відбувались конфлікти, під час яких обвинувачений її словесно ображав нецензурними словами та погрожував їй фізичною розправою. Останній конфлікт між ними відбувся 29.09.2024 року. Внаслідок таких протиправних дій обвинуваченого їй завдано психологічних страждань, в неї появились розлади здоров`я, вона втратила енергійність, відчуває переживання та втому. Будинок, в якому вони проживають по АДРЕСА_2 , належав її батькам, а після їх смерті вона успадкувала будинок за законом;

- показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні показала, що потерпіла ОСОБА_5 являється її рідною сестрою. Їй відомо про систематичні конфлікти між потерпілою та обвинуваченим, в результаті чого сестра неодноразово зверталась в поліцію. Безпосередньо свідком подій вона не була. Сестра розповідала, що обвинувачений постійно приходить додому в стані алкогольного сп`яніння, нічого їй не допомагає. Систематичні конфлікти негативно вплинули на здоров`я сестри, вона стала нервова, замкнулась, менше стала спілкуватись з людьми;

- показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що вона являється сусідкою потерпілої та обвинуваченого. За період з липня по вересень 2024 року вона декілька разів чула між ними конфлікти, обвинувачений приходив випивший додому і обзивав потерпілу нецензурними словами, сварився з нею. Приїжджали працівники поліції і відбирали в неї пояснення. 29.09.2024 року вона чистила вікно в себе на подвір`ї і чула крики на подвір`ї потерпілої по АДРЕСА_2 , то був конфлікт між обвинуваченим і потерпілою, обвинувачений обзивав потерпілу нецензурними словами.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні (23.06.2025 року) відмовився від виклику та допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , проти чого не заперечували обвинувачений та потерпіла, і така відмова прийнята судом (журнал судового засідання (а.с. 207-209).

Показання потерпілої та свідків об`єктивно підтверджуються і іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, і які судом були досліджені в судовому засіданні в порядку ст.ст. 357, 358 КПК України:

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань з кримінального провадження № 0000148 від 04.10.2024 року, згідно якого на підставі заяви ОСОБА_5 від 03.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією - ст. 126-1 КК України були внесені відомості про кримінальне правопорушення, а саме про те, що 03.10.2024 року до ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківської області надійшов рапорт ДОП ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківської області капітана поліції ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , систематично протягом тривалого часу вчиняє щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 домашнє насильство психологічного характеру внаслідок чого погіршилась якість її життя (а.с. 184);

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.10.2024 року, згідно якого підтверджено факт звернення ОСОБА_5 до поліції з усною заявою про те, що 29.09.2024 року близько 21 години 00 хвилин за місцем проживання по АДРЕСА_2 , її чоловік ОСОБА_4 вчинив із нею словесний конфлікт та погрожував їй фізичною розправою, чим вчинив психологічне домашнє насильство (а.с. 185);

- даними рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2015 року, яке набрало законної сили 22.09.2015 року, згідно якого шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , зареєстрований 04.11.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 88, розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено позивачці ОСОБА_12 дошлюбне прізвище « ОСОБА_13 » (а.с. 186);

- даними комплексного психологічного дослідження ОСОБА_5 , проведеного практичним психологом КНП «Тлумацька ЦМЛ» Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області ОСОБА_14 (а.с. 189-190), від 14.10.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_2 разом із колишнім чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу. Встановлено, що у ОСОБА_5 присутня висока тривожність, виражена ригідність, психологічний стан зростаючого емоційно-вольового напруження, що виникає в конфліктній ситуації. Соціальна адаптованість низька, властивою є невпевненість у собі, внутрішні конфлікти, має місце фрустрація, депресивний стан, апатія. Постійні погрози та образи з боку колишнього чоловіка ОСОБА_4 спричиняють психо-травмуючий вплив на потерпілу, провокують страх за власне життя та здоров`я. Такі дії призвели до виснаження, відсутності спокійного сну та апетиту. Потерпіла перебуває у пригніченому емоційному стані. Спостерігається стурбованість власною безпекою у сім`ї та внутрішній неспокій через неприємні моменти, пов`язані зі спільним проживанням із колишнім чоловіком ОСОБА_4 . У зв`язку з чим у потерпілої виникли побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоду її психічному здоров`ю. Рекомендовано психотерапевтичну роботу з психологом для усунення тривожності і апатії. Нормалізувати середовище для зниження відчуття тривожності і депресивних станів. Надати психологічний захист для повернення базового відчуття безпеки (а.с. 187-188);

- даними постанов Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2024 року, 13.09.2024 року, 24.09.2024 року, відповідно до яких ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 та накладено на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафів в розмірах 10 (Десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (Сто сімдесят) гривень, 10 (Десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (Сто сімдесят) гривень, та 11 (Одинадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 187 (Сто вісімдесят сім) гривень відповідно (а.с. 192-197). Згідно повідомлення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2024 року, на виконання вищевказаних постанов суду відносно ОСОБА_4 , штрафи сплачено ним в повному обсязі (а.с. 198).

Зазначені докази по кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є належними та допустимими, та такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідків та письмовим доказам по кримінальному провадженні.

Суд вважає, що у своїй сукупності докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою, показання потерпілої ОСОБА_5 є правдивими, логічними та підтверджуються зібраними доказами, перебувають у логічному зв`язку з показами свідків та відповідають письмовим доказам. Під час судового розгляду не встановлено жодних обставин, які б свідчили про провокативні дії зі сторони потерпілої.

З показів потерпілої і свідків встановлено, що дії обвинуваченого спричиняють потерпілій психологічні страждання і ведуть до погіршення якості її життя, адже змушують пристосовувати свій спосіб життя до систематичної неправомірної поведінки обвинуваченого. Ця обставина підтверджується і вище описаним комплексним психологічним дослідженням потерпілої.

Згідно приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як Джерело права. А відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає, що винуватість ОСОБА_4 знайшла поза розумним сумнівом своє підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його злочинні дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , оскільки вона у нього сама кохана дружина, на думку суду, є способом захисту, який обрав обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Тому суд не може взяти заперечення обвинуваченим своєї вини доказом по справі, так як воно не підтверджене ніякими фактами та не узгоджується із іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні.

У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та з урахуванням всіх обставин справи призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Крім того, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України просив покласти на ОСОБА_4 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Таким чином, суд дійшов висновку щодо необхідності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі положень ст. 65 КК України, відповідно до якої, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, яке вчинив ОСОБА_4 , є нетяжким злочином.

Суд враховує дані про особу винного, а саме те, що він згідно ст. 89 КК України не судимий, розлучений, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, з 03.12.1987 року перебуває на обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військову службу за мобілізацією не призивався (а.с. 199-206).

Пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді, складеної Івано-Франківським районним сектором № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, від 12.12.2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається середній рівень ризику ймовірності вчинення ним повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе. У випадку прийняття судом рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 додаткових обов`язків відповідно до п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою (а.с. 49-54).

Враховуючи викладене, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, визначених ч. 2 ст. 59-1 КК України. А також на підставі п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, слід обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (Один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_15