Справа № 464/5516/25
пр.№ 1-кп/464/515/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597 від 22.07.2025 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє: 15.09.2023 Франківським районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки, покарання не відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 18.07.2025 приблизно о 10 год. 25 хв., перебуваючи у приміщенні «Автовокзалу», що за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 109, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , а саме: акумуляторний перфоратор марки «Dnipro-M», моделі DHR-202BC ULTRA, S/N SIE7, без акумуляторної батареї та зарядного пристрою, вартістю 5 697 грн., акумуляторну батарею марки «Dnipro-M», моделі ВР-240N, S/N NLE5, вартістю 2 148 грн., та зарядний пристрій марки «Dnipro-M», моделі FC-280C, S/N NLE8, вартістю 1 890 грн., всього майна потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 9 735 грн., після чого із викраденим майном покинув приміщення «Автовокзалу». Своїми умисними, протиправними діями обвинувачений заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 9 735 грн.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та надав показання, в яких повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема про те, що 18.07.2025 приблизно о 10 год. 25 хв., перебуваючи у приміщенні «Автовокзалу», що за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 109, таємно викрав в потерпілого ОСОБА_6 акумуляторний перфоратор, акумуляторну батарею та зарядний пристрій на загальну суму 9 735 грн. Зазначив, що матеріальну шкоду потерпілому відшкодував шляхом повернення цього майна. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин.

Суд переконався у правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після роз`яснення судом змісту норми ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Від прокурора, потерпілого та захисника заперечень з цього приводу не поступило.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, зазначив про відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди шляхом повернення майна, при обранні обвинуваченому міри покарання покладалася на розсуд суду.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2023 у справі № 127/10995/19, яку суд застосовує у відповідності до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, який вчинено проти власності з корисливих мотивів, його наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, яку відшкодовано шляхом повернення обвинуваченим викраденого майна, дані про особу винного, який є неодружений, міцних соціальних зв`язків та осіб на утриманні не має, на обліках в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває, раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, встановленого вироком Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023, яким останнього засуджено за ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки, покарання не відбув, судимість не погашена.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України та обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді органу пробації, згідно з якою ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).

З огляду на наведене, враховуючи особу обвинуваченого та фактичні конкретні обставини у зазначеному кримінальному провадженні у їх сукупності, повернення потерпілому викраденого майна, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, що буде достатнім для досягнення мети покарання. Підстави для призначення більш суворого покарання відсутні.

На думку суду належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як власність, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність. Зважаючи на ці обставини в сукупності з характером встановлених конкретних дій обвинуваченого, суд вважає неможливим досягнення мети попередження вчинення нових злочинів і виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.

Призначення ОСОБА_3 саме покарання у виді позбавлення волі буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, вироком Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком та більш суворим покаранням за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.07.2022, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки.

Так, Верховним Судом сформована стала практика про те, що у випадку вчинення особою кримінального правопорушення під час іспитового строку, покарання, від якого вона була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Тобто звільнення від покарання з випробуванням не вважається невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку.

Наведений підхід відображено у постановах від 07.05.2025 у справі № 522/15810/22, від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, від 30.09.2021 у справі № 641/5122/19, від 15.07.2025 у справі № 462/7107/24.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення у період іспитового строку за попереднім вироком, відтак на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023 у виді одного місяця позбавлення волі, та визначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців.

Відомості, які б спростовували означений висновок суду, відсутні.

Речові докази, а саме:

-акумуляторний перфоратор марки «Dnipro-M», моделі DHR-202BC ULTRA без акумуляторної батареї та зарядного пристрою, чорного кольору з помаранчевим надписом на передній частині «Dnipro-M», та обладнаний помаранчевими кнопками, на задній частині якого наявна наліпка чорного кольору з надписами білого кольору, а саме із вказанням моделі DHR-202BC ULTRA та серійного номера SIE7, вказаний перфоратор у робочому та новому стані; акумуляторну батарею марки «Dnipro-M», моделі ВР-240N, чорного кольору з надписами помаранчевого кольору «Dnipro-M», на якій на боковій поверхні наявна наліпка чорного кольору з надписами білого кольору, а саме із вказанням моделі ВР-240N та серійного номеру NLE5, вказана акумуляторна батарея у робочому та новому стані; зарядний пристрій марки «Dnipro-M», моделі FC-280C, чорного кольору з надписом на передній частині помаранчевого кольору «Dnipro-M», обладнаний циферблатом на задній поверхні якого наявна наліпка чорного кольору з білими надписами, а саме із вказанням моделі FC-280C та серійного номеру NLE8, зарядний пристрій у робочому та новому стані, які передані на зберігання ОСОБА_6 згідно з постановою старшого слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 22.07.2025, необхідно залишити у власності ОСОБА_6 .

-компакт-диски DVD-R, долучені до матеріалів кримінального провадження згідно з постановами старшого слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 24.07.2025, необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023 та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу набрання вироком законної сили та звернення такого до виконання.

Речові докази, а саме:

-акумуляторний перфоратор марки «Dnipro-M», моделі DHR-202BC ULTRA без акумуляторної батареї та зарядного пристрою, чорного кольору з помаранчевим надписом на передній частині «Dnipro-M», та обладнаний помаранчевими кнопками, на задній частині якого наявна наліпка чорного кольору з надписами білого кольору, а саме із вказанням моделі DHR-202BC ULTRA та серійного номера SIE7, вказаний перфоратор у робочому та новому стані; акумуляторну батарею марки «Dnipro-M», моделі ВР-240N, чорного кольору з надписами помаранчевого кольору «Dnipro-M», на якій на боковій поверхні наявна наліпка чорного кольору з надписами білого кольору, а саме із вказанням моделі ВР-240N та серійного номеру NLE5, вказана акумуляторна батарея у робочому та новому стані; зарядний пристрій марки «Dnipro-M», моделі FC-280C, чорного кольору з надписом на передній частині помаранчевого кольору «Dnipro-M», обладнаний циферблатом на задній поверхні якого наявна наліпка чорного кольору з білими надписами, а саме із вказанням моделі FC-280C та серійного номеру NLE8, зарядний пристрій у робочому та новому стані, які передані на зберігання ОСОБА_6 згідно з постановою старшого слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 22.07.2025, необхідно залишити у власності ОСОБА_6 ;

-компакт-диски DVD-R, визначні речовими доказами згідно з постановами старшого слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 24.07.2025, необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_8