703/6446/23
1-кп/703/188/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 09.11.2023 під №0000892, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів Черкаської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм ТОВ «ЮСБ-Логістик», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_9 09 листопада 2023 року близько 09 год. 00 хв., перебуваючи на території ФГ «Ружин-Макс», що розташоване за адресою: вул. Михайлівська, 51, с. Ротмістрівка Ротмістрівської ОТГ Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_11 , не маючи на меті умисного, протиправного заподіяння смерті, діючи з необережності, у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не передбачаючи можливості настання смерті останнього, хоча повинен і міг передбачити настання таких наслідків, тримаючи металевий прут в руках, під час штовхання один одного, зі значною силою, з необережності, вдарив ОСОБА_11 вказаним металевим прутом в область лобної частини голови та відштовхнув від себе, внаслідок чого останній впав на асфальтобетонне покриття та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: перелом кісток основи і склепіння черепа, субдуральна гематома в проекції випуклої частини лобно-тімяної області головного мозку, субарахноїдальні крововиливи лобних, тім`яних та скроневих часток зліва та справа, крововиливи в товщі речовини стовбурового відділу головного мозку, в товщі речовини лобної і тім`яної часток справа, скроневих часток зліва і справа та в товщі речовини лівих підкоркових ядер головного мозку, крововиливи на внутрішній поверхні проекції підлеглих тканин до лобної і тім`яної областей голови, крововилив товщі тканин лівої виличної області, садно в центрі тім`яної області голови (ближче до потиличної області), синець в лівій виличній області, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи в центрі та зліва із підлеглим крововиливом в проекції їх товщі, який розповсюджується вгору та до зовні у прилеглі тканини товщі щоки, травматичний вивих 21 зуба із крововиливом у прилеглі до нього тканини, що згідно висновку судово-медичної експертизи від 19.12.2023 №05-6-02/292 містять ознаку тяжкого тілесного ушкодження, а саме небезпека для життя. Смерть ОСОБА_11 перебуває у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватим себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у скоєному щиро розкаювався, висловлював жаль щодо його наслідків. Підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, яке зазначене в обвинувальному акті. Вказав, що подія кримінального правопорушення сталася в с. Ротмістрівка на території фермерського господарства «Ружин-Макс». Туди він приїхав на передодні для завантаження на вантажному автомобілі «Man». Потерпілий також приїхав під навантаження, після нього, однак порушив черговість і намагався здійснити навантаження раніше. При цьому вони обидва працювали на одному підприємстві ТОВ «ЮСБ-Логістик». Він зробив потерпілому ОСОБА_11 зауваження з цього приводу, у відповідь на що останній штовхнув його в груди металевим прутом, який використовується для розтентування причіпу, після чого іншою (товщою) його стороною наніс удар в область голови. Захищаючись обвинувачений підставив руку та намагався висмикнути прут. Почали штовхатися, тримаючись з прут, і в якийсь момент потерпілий отримав випадковий удар прутом в область челюсті, а потім, підсковзнувшись, упав на землю і вдарився головою і втратив свідомість. Він разом з іншими особами (свідками) намагався надати потерпілому домедичну допомогу. Останній прийшов до тями, за допомогою піднявся на ноги та зробив кілька кроків. Була викликана швидка, після чого ОСОБА_11 госпіталізували, а він брав участь у слідчих діях. Цивільний позов визнав частково, як зазначено у відзиві на позов, а саме: матеріальну шкоду в сумі 18241,71 грн. та 50000 грн. моральної шкоди. Пропонував потерпілій вирішити питання щодо відшкодування шкоди у позасудовому порядку, однак остання наполягала на вирішенні цього питання за рішенням суду.

Разом із визнанням обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого діяння підтверджується такими дослідженими судом:

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила суд, що 09 листопада 2023 року близько 11 години їй повідомили, що її чоловік ОСОБА_11 потрапив до лікарні у м. Сміла, а ІНФОРМАЦІЯ_3 він помер. До цих подій він працював водієм у ТОВ «ЮСБ-Логістик» і 09.11.2023 мав ставити зерновоз, яким керував під завантаження. Обвинувачений ОСОБА_9 телефонував їй, просив вибачення. Однак повідомив, що у нього немає коштів, достатніх для відшкодування заявленої в цивільному позові шкоди. Натомість він пропонував здійснювати регулярні виплати на утримання її неповнолітньої дитини. Цивільний позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні повідомив, що восени 2023 року працював оператором очисної машини на ФГ «Ружин-Макс», що знаходиться у с. Ротмістрівка по вул.. Михайлівській. Бачив, як на територію заїхала вантажівку під керуванням ОСОБА_11 , а потім вантажівка під керуванням обвинуваченого ОСОБА_9 . Коли він підійшов до автомобіля ОСОБА_11 , то побачив, що останній лежав, опершись на переднє ліве колесо, а обвинувачений надавав йому допомогу, а також попросив викликати швидку та принести води. Потерпілий був не при свідомості, а чи були у нього ознаки тілесних ушкоджень він не пам`ятає. Він приніс воду, а інший працівник підприємства викликав швидку. Перед цим потерпілого перемістили до приміщення складу;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні повідомив, що у кінці 2023 року близько обідньої перерви він перебував на території ФГ «Ружин-Макс», де здійснював ремонт сільськогосподарської техніки. До нього звернувся ОСОБА_12 та попрохав дати нашатирного спирту. Він був свідком того, як потерпілого намагався за допомогою води привести до тями обвинувачений ОСОБА_9 . Потерпілий періодично приходив до свідомості, однак знову її втрачав, нічого при цьому не говорив. Швидку допомогу викликав працівник підприємства на прізвище ОСОБА_14 . Видимих тілесних ушкоджень на потерпілому він не спостерігав. Обставин події він також не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому надав показання та повідомив, що у першій половині дня 09.11.2023 перебував на робочому місці на ФГ «Ружин-Макс». До нього підійшов напарник та повідомив, що між водіями сталася бійка. Коли він прийшов на місце події, то побачив, як обвинувачений намагався підняти потерпілого з асфальту. Видимих тілесних ушкоджень на тілі потерпілого він не спостерігав. Обвинувачений таки піднявся, тримався за голову. Обвинувачений «відливав» його водою. Потерпілого розмістили у приміщенні складу на мішках, куди він дійшов за підтримки обвинуваченого. Там стан потерпілого погіршився і він втратив свідомість. Швидку допомогу викликав він, а пізніше також прибули працівники поліції.

Від допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 прокурор відмовився, зробивши про це усну заяву в судовому засіданні 03.04.2025.

На підтвердження вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, процесуальні рішення, документи та інші матеріали, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000892 від 09 листопада 2023 року, відповідно до якого, 09.11.2023 року до вказаного реєстру внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України (т.1 а.п.1);

- протокол огляду місця події від 09 листопада 2023 року з таблицею зображень, відповідно до даних якого слідчим в період часу з 11 год 20 хв по 11 год 50 хв, у присутності понятих, спеціаліста та представника власника майна проведено огляд території перед складським приміщенням на території ФГ «Ружин-Макс», яке знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Ротмістрівка, вул. Михайлівська, 51. З місця події нічого не вилучалося (т.1 а.п.7-10);

- протокол огляду місця події від 09 листопада 2023 року з таблицею зображень, відповідно до даних якого слідчим в період часу з 13 год 05 хв по 13 год 35 хв, у присутності понятих, за участю спеціаліста проведено огляд території заправної стації «Мотто» за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Ротмістрівка, вул. Шевченка, 15. Під час огляду на вказаній території виявлено вантажний автомобіль «Ман» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом р.н. НОМЕР_2 . Під час огляду вказаного транспортного засобу були виявлено та вилучено металевий прут з металевою рукояткою довжиною близько 178 см (т.1 а.п. 11-15);

- постанова слідчого від 10.11.2023, якою вилучений під час ОМП 09.11.2023 металевий прут визнано речовим доказом (т.1 а.п.16);

- протокол огляду місця події від 13 листопада 2023 року з таблицею зображень, відповідно до даних якого слідчим в період часу з 09 год 30 хв по 09 год 50 хв, у присутності понятих проведено огляд приміщення Смілянського міського моргу. Під час огляду виявлено труп ОСОБА_11 (т.1 а.п.32-33);

- висновок експерта №05-6-02/292 від 19 грудня 2023 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: перелом кісток основи і склепіння черепа, субдуральна гематома в проекції випуклої частини лобно-тімяної області головного мозку, субарахноїдальні крововиливи лобних, тім`яних та скроневих часток зліва та справа, крововиливи в товщі речовини стовбурового відділу головного мозку, в товщі речовини лобної і тім`яної часток справа, скроневих часток зліва і справа та в товщі речовини лівих підкоркових ядер головного мозку, крововиливи на внутрішній поверхні проекції підлеглих тканин до лобної і тім`яної областей голови, крововилив товщі тканин лівої виличної області, садно в центрі тім`яної області голови (ближче до потиличної області), синець в лівій виличній області, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи в центрі та зліва із підлеглим крововиливом в проекції їх товщі, який розповсюджується вгору та до зовні у прилеглі тканини товщі щоки, травматичний вивих 21 зуба із крововиливом у прилеглі до нього тканини. Вказані ушкодження виникли від дії терджого тупого предмета, прижиттєві, по давності спричинення можуть відповідати проміжку часу 09 листопада 2023 року, містять ознаку тяжкого тілесного ушкодження, а саме небезпека для життя. Смерть ОСОБА_11 перебуває у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями (т.1 а.п.35-37);

- висновок експерта №05-6-01/370 від 18 грудня 2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 мав місце забій із садном правої кисті. Дане ушкодження виникло від дії твердого тупого предмета, могло бути спричинено за механізмом, який вказаний у постанові слідчого (удар металевим прутом), не виключено, що за часом спричинення може відповідати часу події, що зазначена у постанові слідчого (09.11.2023) і за ознакою відсутності короткочасного розладу здоров`я відноситься до категорії легких (т.1 а.п.42);

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.11.2023 за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , проведений з участю спеціалістів та судово-медичного експерта, згідно з даними якого останній відтворив обстановку та обставини події, що сталася 09.11.2023 близько 09 год 00 хв на території ВГ «Ружин-Макс» в с. Ротмістрівка, а саме конфлікту з ОСОБА_11 , під час якого останній використовував металевий прут, який обвинувачений намагався вихопити і під час чого відбулося необережне заподіяння тілесних ушкоджень. Додатком до протоколу є оптичний диск із технічним відеозаписом вказаної слідчої дії, який безпосередньо досліджувався в судовому засіданні шляхом відтворення (т.1 а.п.43-46);

- висновок експерта №05-6-01/371 від 20 грудня 2023 року, відповідно до якого не виключено, що тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_11 , могли бути спричинені за механізмом утворення, який ОСОБА_9 вказав під час проведення за його участю слідчого експерименту від 23.11.2023 (т.1 а.п.49-50).

Стороною захисту клопотань про виклик для допиту в судовому засіданні свідків не заявлено, зі свого боку докази не подавалися.

Суд, безпосередньо, всебічно, ретельно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення було повністю доведено винуватість ОСОБА_9 , в межах пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, яке викладене у обвинувальному акті від 29 грудня 2023 року.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , суд при призначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікуються як нетяжкий злочин, обставини вчинення кримінального правопорушення, необережну форму вини, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, виявляє щирий жаль з приводу вчиненого; особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з даними досудової доповіді ризик повторного вчинення кримінального правопорушення, небезпеки ОСОБА_9 для суспільства та окремих осіб оцінено як низький, а його виправлення без ізоляції від суспільства є можливим.

Як обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_9 покарання положень ст.69, 69-1 КК України.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_9 покарання у межах санкції ч.1 ст.119 КК України у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із цим, із урахування особи обвинуваченого, його належної процесуальної поведінки як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження, висновків досудової доповіді, відсутності судимостей, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Строк дії застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання сплинув. Підстав для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Щодо цивільного позову.

Потерпілою ОСОБА_8 подано цивільний позов у кримінальному провадженні до ОСОБА_9 про стягнення на її користь майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 є дружиною ОСОБА_11 . Після отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми він, 09 листопада 2023 року був доставлений до Смілянської районної лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. Внаслідок перебування чоловіка на лікуванні вона витратила 6198 грн 20 коп. на придбання ліків та лікарських засобів. Одночасно здійснила витрати на проїзд до Черкаської області у сумі 2639 грн 56 коп., оскільки вона зареєстрована та проживає в м. Фастів Київської області, а також на проживання в готелі в сумі 1200 грн. Крім того, на поховання позивач витратила 36421 грн 31 коп., з яких 16000 грн. витрати на поминальний обід, 15993 грн. витрати на організацію поховання, 2179 грн 60 коп. на перевезення тіла та 2248 грн 71 коп. на отримання дозволу на поховання. Також просила стягнути 72900 грн. витрат на споруду надгробного пам`ятника.

Крім того, внаслідок кримінального правопорушення позивач втратила чоловіка, а її дитина батька, у зв`язку з чим їм завдано непоправної моральної шкоди. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з невідворотною втратою чоловіка, вона втратила відчуття спокою, захищеності, уваги та підтримки. Ця подія спричинила для позивача значний стрес, повністю перевернула її життя, погіршився її стан здоров`я. З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, позивач визначила розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 1000000 гривень.

У судовому засіданні потерпіла поданий позов підтримала в повному обсязі.

Обвинувачений у судовому засіданні та наданому суду відзиві позовні вимоги визнав частково, а саме: моральну шкоду в сумі 50000 грн. та матеріальну шкоду в частині витрат на поховання в розмірі 18241 грн 71 коп. з яких 15993 грн. понесених потерпілою витрат на поховання та 2248 грн 71 коп. вартість ритуальних послуг. Решту вимог вважав необґрунтованими та не підтверджених належними доказами.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, під час розгляду даного кримінального провадження, на стадії підготовчого судового засідання, потерпілою ОСОБА_8 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 на її користь матеріальної шкоди у сумі 119359 грн 07 коп. та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 1000000 грн., який прийнятий судом до розгляду.

Положеннями ч.1 ст.129 КПК передбачено, що суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Оцінюючи вимоги потерпілої ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, яка оцінена нею в загальній сумі 1000000 грн 00 коп., суд виходить з характеру і обсягу фізичних страждань потерпілої, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з втратою рідної людини, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпіла в результаті вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення понесла фізичні та душевні страждання, пов`язані з непоправною втратою чоловіка, змінила звичний спосіб життя, порушила усталені нормальні зв`язки з оточуючими, втратила підтримку і опору в житті, приймає до уваги матеріальне становище обвинуваченого, її особу, а також те, що розмір відшкодування моральної шкоди не повинен становити надмірний тягар для обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, з огляду на особливості й конкретні обставини справи, суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, у зв`язку приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення та з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 слід стягнути 300000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Щодо позиції обвинуваченого про вчинення злочину внаслідок самозахисту і в умовах вимушеної самооборони, суд виходить з наступного.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є фундаментальною гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина друга ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому хто посягає для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Разом з цим, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Також, щоб встановити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема, місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що потерпілий жодної загрози життю та здоров`ю обвинуваченому ніс.

Суд ретельно дослідив докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, встановив обставини та спосіб вчиненого злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунків і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, на переконання суду вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину є доведеною.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи», вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами.

Так, зі змісту ст. 1201 ЦК України вбачається, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Стаття 2 3акону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Так, на підтвердження організації та проведення поховання ОСОБА_11 позивач надала суду рахунок офіціанта за проведення поминального обіду в сумі 16000 грн. від 15 листопада 2023 року.

Виходячи зі змісту ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання.

Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у справах № 753/23826/16-к від 09.10.2019, №725/3707/18 від 10.09.2020, №185/687/18 від 19.03.2020, №513/667/19 від 21.01.2021, №392/1727/19 від 26.01.2024.

Отже, витрати у розмірі 16000 грн стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки вони не відносяться до витрат, пов`язаних з похованням.

Також судом встановлено, що внаслідок спричинення тілесних ушкоджень 09 листопада 2023 року ОСОБА_11 потрапив до лікарні, де йому було надано медичну допомогу, на що потерпілою за період з 9 по 12 листопада 2023 року сплачено кошти на придбання ліків та лікарських засобів в розмірі 6198 грн 20 коп., що підтверджується фіскальними чеками з аптек про придбання ліків та лікарських засобів.

Указані медичні препарати придбані у період проходження лікування ОСОБА_11 , а зазначені в чеках ліки вказують на те, що вони використовувалися для лікування травм потерпілого, отриманих внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.

Очевидної невідповідності в цих даних суд не вбачає.

Крім того, в результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер, на поховання якого потерпіла витратила 15993 грн 00 коп., що підтверджується товарним чеком від 13 листопада 2023 року.

Також потерпілою було понесено витрати у зв`язку з отриманням дозволу на поховання та свідоцтва про поховання в сумі 2248 грн 71 коп., що підтверджується відповідними дозволом та свідоцтвом.

Окрім зазначених витрат потерпілою також понесені витрати на придбання пального для приїзду з місця проживання потерпілої до м. Сміли та у зворотньому напрямку у сумі 4819 грн 16 коп., а також витрати понесені нею на проживання у м. Сміла впродовж двох днів у загальному розмірі 1200 грн 00 коп.

Зазначені потерпілою витрати є очевидними та нерозривно пов`язаними є подією, що сталася.

З урахуванням наведеного, суд уважає, що зазначена потерпілою матеріальна шкода підтверджена відповідними доказами та є такою, що підлягає до задоволення.

Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в частині відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 72900 грн 00 коп. задоволенню не підлягають, оскільки доказів на підтвердження таких витрат потерпілою не надано.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.100, 124, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 65, 66, 67, 75, 76, ч.1 ст.119 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 300000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та 30459 грн 07 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, а всього 330459 (триста тридцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн 07 (сім) коп.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - металевий прут, який переданий до кімнати зберігання речових доказів ВП№2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, знищити після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку у день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1