УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000371 від 31.10.2024,

установив:

05.07.2025 за допомогою поштового зв`язку прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням (вхід № 70737) про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000371 від 31.10.2024.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_3 зазначив про таке.

Слідчими слідчого управління ГУНП в Київській області, за процесуального керівництва Київської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000371 від 31.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що невстановлені службові особи Державної міграційної служби (далі - ДМС), у невстановлений час, але не пізніше 26.07.2024, з метою отримання неправомірної вигоди, всупереч вимогам законодавства України та інтересів служби, внесли завідомо неправдиві відомості у Єдиний державний демографічний реєстр (далі - ЄДДР) за даними ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Юнокомунарівськ Донецької обл., а саме відцифровані біометричні дані (фотографію та відбитки пальців рук) засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Єнакієве Донецької обл., який ухиляється від виконання призначеного покарання.

Так, невстановлені службові особи ДМС не здійснили належну ідентифікацію та верифікацію особи ОСОБА_4 , та як наслідок ними підготовлений висновок за результатом процедури встановлення особи останнього яким допущено внесення підроблених біометричних даних до ЄДДР та реєстрацію особи на підставі неправдивих документів, поданих до ДМС ОСОБА_5 .

Внаслідок вищевказаних дій службових осіб ДМС, 26.07.2024 відділом оформлення документів № 4 Управління оформлення документів, що підтверджують громадянство України, Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київський області, ОСОБА_5 виданий паспорт (у формі ID-картки) № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_4 .

Крім того, за версією досудового розслідування до «легалізації» ОСОБА_5 , під новими установчими даними ОСОБА_4 , причетний ОСОБА_6 , який представляючи інтереси батьків засудженого - ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , скерував до Святошинського районного суду міста Києва заяву про визнання факту смерті їхнього сина - ОСОБА_5 (справа № 759/10049/22).

При цьому на підтвердження факту смерті останнього ОСОБА_6 надав документ окупаційної влади - довідку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » серії НОМЕР_4. У свою чергу, довідка з ідентичним номером попередньо подавалась ОСОБА_6 з метою встановлення факту смерті іншої особи - ОСОБА_8 (справа № 759/1872/22, рішення № 2-о/759/299/2).

Надалі 23.08.2022 суддею вищезазначеного суду ОСОБА_9 у справі № 759/10049/22 прийнято рішення про встановлення факту смерті ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначене рішення слугувало підставою для виключення з обліку розшукуваних осіб та закриття оперативно-розшукової справи.

Враховуючи такі співпадіння номерів «документів» виданих окупаційною владою, проаналізовано судові рішення Святошинського районного суду міста Києва щодо встановлення факту смерті осіб на тимчасово окупованій території України, де представником заявників є адвокат ОСОБА_10 . За результатом пошуку та аналізу встановлено відомості стосовно 641 особи, факти смертей яких визнані за заявами, представником у яких був вищевказаний адвокат. Зокрема, встановлено 12 осіб, які також мають однакові «документи» на підтвердження факту їх смерті.

Крім того, встановлено, що рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 27.10.2023 № Х-003/2023 на адвоката ОСОБА_6 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Під час досудового розслідування, за версією досудового розслідування додатково встановлено ознаки протиправного механізму, який запроваджений ОСОБА_6 та спрямований на шахрайське заволодіння пенсійними виплатами осіб, що фактично проживають на тимчасово окупованих територіях України, та факти несанкціонованого втручання в роботу електронних інформаційних систем.

За вказівкою ОСОБА_6 , його екс-дружина ОСОБА_11 уклала угоду з ДП «УКРАЇНСЬКІ СПЕЦІАЛЬНІ СИСТЕМИ» () на розгортання та підключення відокремленого пункту реєстрації (далі - ВПР) кваліфікованих електронних підписів.

Надалі 12.12.2024 за вказаним ВПР відбулась заміна номінального власника ВПР на батька ОСОБА_6 - ОСОБА_12 .

Встановлено, що вищезазначений ВПР видав 4 074 кваліфікованих сертифікатів електронного підпису особам, що переважно проживають на тимчасово окупованих територіях України.

04.07.2025 проведено обшук транспортного засобу «SKODA KODIAQ», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва (справа № 761/24089/25), під час якого виявлено та вилучено таке майно:

1) блокнот із чорновими записами;

2) липку стрічку із нанесеними написами синього кольору.

У той же день, вище перелічені речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та, на думку прокурора, мають у ньому суттєве значення.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 07.07.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 08.07.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Водночас через канцелярію суду надійшла заява від прокурора про розгляд справи без його участі, зазначивши, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Власника майна у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду справи фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, слідчими слідчого управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000371 від 31.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами відділу Київської обласної прокуратури.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.06.2025 у справі № 761/24089/25 надано дозвіл стороні обвинувачення, а саме прокурорам групи прокурорів та слідчим групи слідчих, у кримінальному провадженні на проведення обшуку транспортного засобу «SKODA KODIAQ», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_12 та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , з метою виявлення та вилучення речей, документів щодо діяльності відокремленого пункту реєстрації кваліфікованих електронних підписів, чорнових записів (блокнотів), ноутбуку Lenovo IdeaPad flex 15 (серійний номер QB7666928), який є автоматизованим робочим місцем віддаленого адміністратора рецепції відокремленого пункту реєстрації, комп`ютеру-моноблоку Lenovo IdeaCentre A340 (серійний номер MP1NCBF), який є автоматизованим робочим місцем генерації ключів ВПР та інших електронних пристроїв з носіями пам?яті (комп?ютери, мобільні телефони, смартфони, жорсткі (HDD) та твердотільні (SSD) накопичувачі), на яких може зберігатись інформація щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , електронних файлів, що відображають інформацію щодо клієнтів ВПР, а також SIM-карток, тримачів від них, банківських карток, що належать ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також інші предмети та документи, що зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколу обшуку від 04.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/24089/25 під час проведення обшуку транспортного засобу «SKODA KODIAQ», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

Звернення прокурора 05.07.2025 з клопотанням про арешт на зазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_13 від 04.07.2025 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в цьому випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування та відчуження майна, яке визнано речовими доказами постановою слідчого від 04.07.2025, приходить до висновку про наявність на цьому етапі досудового розслідування достатніх підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

На думку слідчого судді, накладення арешту на майно в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для них. При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000371 від 31.10.2024 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 04.07.2025 виявлено та вилучено під час обшуку транспортного засобу марки та моделі «SKODA KODIAQ», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , а саме на:

1) блокнот із чорновими записами;

2) липку стрічку із нанесеними написами синього кольору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_14