Номер провадження: 11-сс/813/867/25
Справа № 947/169/25 1-кс/947/3709/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та з використанням системи «Електронний суд» за участю підозрюваного ОСОБА_7 матеріали справи за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 року в кримінальному провадженні №0000233 від 24.04.2024 року, стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_7 про скасування повідомлення йому про підозру від 30.09.2024 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, складеного слідчим СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , в кримінальному проваджені №0000233 від 24.04.2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що під час розгляду скарги встановлено, що за своїм змістом повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 30.09.2024 року відповідає вимогам ст.ст.276-277 КПК України, а при врученні повідомлення про підозру дотримані вимоги ст.ст. 278, 111, 112, 135 КПК України. За наведених обставин слідчий суддя визнав безпідставними доводи сторони захисту про необґрунтованість та незаконність повідомлення про підозру.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати, та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру від 30.09.2024 року.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, підозрюваний посилається на те, що повідомлення про підозру щодо нього є незаконним, не підтвердженим доказами у кримінальному провадженні, а слідчим суддею при розгляді його скарги допущено неповноту судового розгляду, оскільки не враховано порушень кримінального процесуального закону при складенні повідомлення про підозру та відсутність доказів його винуватості у кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, підозрюваний також посилається на такі доводи:

- вважає, що встановлення тяжкості кримінального правопорушення тільки по критерію лікування потерпілого є надуманим;

- повідомлення про підозру йому належним чином не вручено;

- апелянт вказує, що не переховувався від органу досудового розслідування, привід до нього не застосовувався, тому вважає, що в розшук його оголошено безпідставно;

- також стверджує, що внаслідок незаконної підозри та незаконного оголошення його у розшук, він отримав інформацію про скасування робочої візи у США та йому відмовлено у підписанні майбутнього контракту на роботу у США, що призвело до недоотримання ним доходу у великій сумі та ускладнення фінансового положення його сім`ї.

Крім того, підозрюваний просить поновити строк не апеляційне оскарження, оскільки вперше апеляційну скаргу ним подано вчасно через місцевий суд, однак апеляційним судом було повернуто його апеляційну скаргу, у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження. Після чого, ним повторно подано апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, тому просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотання; обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Із матеріалів судового провадження та оскарженої ухвали вбачається, що розгляд скарги здійснювався слідчим суддею за участі підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 . За результатами вказаного розгляду 04.04.2025 року слідчим суддею постановлено оскаржену ухвалу та оголошено її резолютивну частину. Оголошення повного тексту ухвали призначено на 09.04.2025 року.

Матеріали справи не містять підтвердження про вручення чи надсилання ОСОБА_7 чи його захиснику копії оскарженої ухвали.

09.04.2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_7 було сформовано та направлено апеляційну скаргу до місцевого суду, яка цього ж дня зареєстрована судом (вх.№24102).

14.04.2025 року матеріали за вказаною апеляційною скаргою надійшли до апеляційного суду.

15.04.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 повернуто апелянту, у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження та не поданням клопотання про його поновлення.

18.04.2025 року копію ухвали апеляційного суду направлено на електронну адресу апелянта.

Наступного дня, через систему «Електронний суд» ОСОБА_7 повторно сформував апеляційну скаргу, яку направив до апеляційного суду разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка була зареєстрована в перший робочий день 21.04.2025 року.

Таким чином, враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, з метою забезпечення права ОСОБА_7 на доступ до суду, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлені наступні обставини кримінального провадження.

Досудове розслідування даного кримінального провадження проводиться відділенням розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров?я особи СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, а процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Київської окружної прокуратури м. Одеси, зокрема прокурором ОСОБА_11

30.09.2024 року слідчий відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров?я особи СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 складено та погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я, скоєного за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.04.2024 року, приблизно о 09:30 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку №55-Є по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, підійшов до автомобіля зеленого кольору марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , що був припаркований на території ЖК «Одісей», в якому на той момент за переднім сидінням зі сторони водія перебував ОСОБА_12 , та усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , під час спілкування з останнім, що виражалось у залякуванні та явній неповазі у формі крику та використання нецензурної лайки з боку ОСОБА_7 до потерпілого, наніс щонайменше один удар правою рукою в обличчя зліва потерпілому ОСОБА_12 , після чого сів в автомобіль чорного кольору марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , та поїхав у невідомому напрямку.

У результаті протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_12 було завдано тілесне ушкодження у вигляді закритого вдавленого перелому передньої стінки гайморової пазухи із розповсюдженням на нижній край очниці без значного зміщення уламків, закритий перелом латеральної (зовнішньої) стінки очниці без значного зміщення уламків, синець в області лівої нижньої повіки із переходом на ліву виличну ділянку складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень і оцінюються разом, при звичайному своєму перебігу спричиняють тривалий розлад здоров?я строком понад 21 день і за цим критерієм, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

14.10.2024 року постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000233 від 24.04.2024 року за підозрою ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України зупинене, відомості про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук визначено внести до ЄРДР.

У вказаній постанові слідчим вказано, що 30.09.2024 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено голові ЖБК ОСОБА_13 за адресою місця реєстрації ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1. ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування, не з`явився до слідчого ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за повістками про виклик для участі в слідчих (розшукових) діях, у зв`язку із чим слідчим прийнято рішення про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

02.01.2025 року ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси зі скаргою в порядку п.10 ч.1 ст.303 КПК про скасування повідомлення про підозру від 30.09.2024 року щодо нього за ч.1 ст.122 КК України.

Стосовно доводів апеляційної скарги про існування підстав для скасування повідомлення про підозру, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 276 КПК повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у таких випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.278 КПК письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше 24 (двадцяти чотирьох) годин з моменту її затримання.

Відповідно до ст.279 КПК у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст.278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлює, що кожен, хто притягується до кримінальної відповідальності, має право бути терміново та докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому звинувачення.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК, у відповідності до положень п.14 ч.1 ст.3 КПК, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Стаття 2 КПК передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, слід констатувати, що положення п.10 ч.1 ст.303 КПК чітко визначають момент, з початку якого повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру може бути оскаржене підозрюваним, його захисником чи законним представником, зокрема після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Перевіривши доводи скарги підозрюваного на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000233 від 24.04.2024 року, за результатами дослідження матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність тверджень підозрюваного про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді та існування підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , з огляду на таке.

Кримінальним процесуальним законом не визначений конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру.

Однак, системний аналіз положень статей 276-278 КПК свідчить про те, що можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:

1. Неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру, а саме:

- повідомлення про підозру складено слідчим, дізнавачем, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення);

- зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого, дізнавача або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного;

- підозра вручена не уповноваженою особою (підозру має право вручити тільки прокурор, у порядку, визначеному ст. 481 КПК);

2. Порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а саме:

- підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення порядку його вручення (наприклад, якщо на момент вручення підозри закінчився строк досудового розслідування);

- порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру (процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення уповноваженою особою).

3. Необґрунтованість підозри, а саме:

- повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК України є грубим порушенням права на захист;

- аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- матеріали кримінального провадження не містять даних, які б вказувати на заподіяння шкоди.

Апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування дотримано порядок повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні, а з огляду на відповідність складеної підозри вимогам ст.277 КПК, її не можна визнати незаконною та врученою всупереч вимогам КПК, що могло б слугувати підставою для її скасування.

Апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а лише з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Аналіз норм Кримінального процесуального законодавства дає підстави дійти висновку про те, що КПК оперує поняттям доказування, яке у даному випадку втілюється у понятті «обґрунтованість підозри», а також у стандарті «достатніх підстав».

Разом з тим, чинним КПК України не визначено саме поняття «обґрунтованість підозри».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із ч.5 ст.9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Слід зазначити, що у відповідності до п.3 ч.1 ст.276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, при повідомлені особі про підозру при вказаних обставинах, КПК передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року та «Фокс Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Аналогічно, в п.175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» наведено поняття «обґрунтована підозра», яке означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, відповідно до п.73 рішення «Степуляк проти Молдови» (Stepyleac v. Moldova), 8207/06, від 06 листопада 2007 року, ЄСПЛ вказує на те, що інформація, яка перебуває у розпорядженні об`єктивного спостерігача, повинна давати можливість останньому дійти висновку щодо можливості причетності особи до вчинення конкретного правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Крім того, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, правильність кваліфікації цих дій, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Враховуючи положення п.14 ч.1 ст.3 КПК, відповідно до якої повідомлення про підозру є лише початковою стадією притягнення до кримінальної відповідальності, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів у кримінальному провадженні таких же високих вимог, як під час прийняття рішення про висунення обвинувачення чи прийняття рішення судом по суті розгляду обвинувального акта.

Як убачається із оскарженої ухвали слідчого судді, 30.09.2024 року у зазначеному кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про достатність зібраних на даній стадії досудового розслідування доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, якими є: покази потерпілого ОСОБА_12 , свідків, голови ЖБК ОСОБА_13 , протоколи пред`явлення свідкам особи для впізнання, протокол огляду відеозаписів з камер зовнішнього спостереження, а також висновок експерта.

Слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру вручено підозрюваному у встановленому порядку, в день складання повідомлення про підозру - 30.09.2024 року: у відсутності ОСОБА_7 , за місцем його можливого проживання, а саме за місцем проживання його матері, яка двері не відчинила, текст відповідних документів був їй зачитаний та самі документи залишені на дверях квартири, про що свідчить відеозапис подій. Також слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру було вручено голові ЖБК ОСОБА_13 під розписку - за місцем проживання ОСОБА_7 .

Встановивши наведені обставини, а також те, що можлива причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 30.09.2024 року відповідає вимогам ст. 276-277 КПК, є законним та вмотивованим, а при врученні повідомлення про підозру були дотримані вимоги ст.ст. 278, 111, 112, 135 КПК.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінка яким на предмет їх допустимості, належності та достатності для висновку про винуватість особи має бути надана судом за результатами досудового розслідування, у випадку висунення обвинувачення та направлення обвинувального акта до суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 не заперечував тієї обставини, що в час коли він ще перебував на території України, в м. Одесі, між ним та потерпілим у кримінальному провадженні дійсно був конфлікт, в ході якого вони розмовляли на підвищених тонах та висловлювались нецензурною лайкою, однак заперечив нанесення ним потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень. Причиною виниклого конфлікту послугувало те, що потерпілий образив його вагітну дружину.

Окрім цього, підозрюваний підтвердив отримання ним повісток про його виклики до слідчого, однак до слідчого не з`являвся із різних причин, зокрема з огляду на те, що повістки надходили пізніше за датою та часом. Разом з тим, підозрюваний наполягає на тому, що не переховувався від органу досудового розслідування та телефонував слідчому.

Натомість, прокурор у судовому засіданні зазначив, що підозра стосовно ОСОБА_7 є обґрунтованою, оскільки події, які мали місце 24.09.2024 року в ЖК «Одісей», де на той час ОСОБА_7 проживав із дружиною, підтверджується доказами у кримінальному провадженні. Так, органом досудового розслідування встановлено, що в означеному місці, в ході виниклого конфлікту, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, підтверджуються доказами, зокрема показами свідків-мешканців зазначеного житлового комплексу, які впізнали ОСОБА_7 як особу, що завдала потерпілому тілесних ушкоджень, а також відеозаписами з камер відео спостереження із прибудинкової території.

Окрім цього, прокурор зазначив, що підозрюваний допитувався під час досудового розслідування кримінального провадження, тому його заперечення цих обставин, є безпідставними.

Одночасно прокурор вказав, що вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 було здійснено у визначеному кримінальним процесуальним законом, а саме за тією адресою місця проживання, яку було повідомлено ОСОБА_7 , однак як виявилось за тією адресою проживає його матір, якій вручалось повідомлення про підозру для ОСОБА_7 , проте матір відмовилась від отримання, що було зафіксовано на відеозапис. Також повідомлення про підозру було вручене директору ЖБК ОСОБА_13 .

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді щодо обґрунтованості повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

У свою чергу, підозрюваним оспорюється обґрунтованість підозри з посиланням на відсутність доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Натомість, вказані доводи підозрюваного про відсутність обґрунтованої підозри з огляду на вище зазначені обставини, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки на даній стадії кримінального провадження вирішується питання щодо обґрунтованості підозри у причетності підозрюваного до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення, а вирішення питання щодо доведеності вини, його ролі, доведеності кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, остаточної кваліфікації його дій буде вирішено при завершенні досудового розслідування або на стадії розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення у суді.

Водночас як убачається із повідомлення про підозру від 30.09.2024 року, матеріали кримінального провадження, які на вказану дату були в розпорядженні органу досудового розслідування, містили докази, які відповідали мінімальному стандарту «достатніх підстав», передбачених п.3 ч.1 ст.276 КПК, оскільки в них вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини відповідно до висунутої підозри, зокрема наявності в його діях суб`єктивної та об`єктивної сторони інкримінованого йому кримінального правопорушення, в якому вказані елементи складу кримінального правопорушення можуть виявитися вирішальними для висновку про наявність в діях особи складу кримінального правопорушення, не можуть бути оцінені слідчим суддею та судом апеляційної інстанції на стадії розгляду скарги на повідомлення про підозру, оскільки ці обставини потребують ретельної та повної перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні під час судового розгляду обвинувального акта при прийнятті остаточного рішення по справі.

З огляду на наведене, доводи підозрюваного стосовно відсутності доказів та складу кримінального правопорушення, на даний час є передчасними та мають бути перевірені, в ході подальшого досудового розслідування та судового розгляду по суті обвинувачення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, зокрема: воно складено слідчим, за погодженням прокурора; у ньому зазначено прізвище та посада слідчого, який здійснював повідомлення; анкетні відомості (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце реєстрації та проживання, громадянство) особи, якій повідомлено про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , у тому числі дата та місце його вчинення; а також інші суттєві обставини, які відомі на момент повідомлення про підозру. Крім того, у повідомленні про підозру ОСОБА_7 зазначені права підозрюваного, міститься підпис слідчого, прокурора.

Також на повідомленні про підозру міститься розписка ОСОБА_13 (директора ЖБК) про вручення їй 30.09.2024 року о 19:10 год. слідчим ОРУП №1 ОСОБА_8 повідомлення про підозру відносно громадянина ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінка яким на предмет їх допустимості, належності та достатності для висновку про винуватість особи має бути надана судом за результатами досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та повідомлення про підозру, апеляційним судом не встановлено.

Оскільки доводи апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді задовольнити та поновити строк оскарження.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_7 про скасування повідомлення йому про підозру від 30.09.2024 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, складеного слідчим СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , в кримінальному проваджені №0000233 від 24.04.2024 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4