печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000297 від 01.02.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування на транспортний засіб LAND ROVER DEFENDER д.н.з. НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 із ключами від його замка запалювання, які належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та які вилучено під час проведення обшуку вказаного автомобіля у ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що вилучені у ході проведення обшуку транспортний засіб із ключами від його замка запалюванняє речовими доказами відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 від 27.03.2025, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, яка відповідає п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу на підставі абз. 1 ч. 3 цієї статті підлягають арешту.

До початку судового засідання прокурор ОСОБА_3 подав заяву, у якій просив здійснювати розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи із урахуванням раніше поданих нею письмових заперечень, у яких зазначила, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2025 у справі № 757/12326/25-к чітко визначене перелік речей та документів з метою відшукання та вилучення яких було надано дозвіл. Однак, дозвіл на вилучення транспортного засобу судом не надано. Також зазначає, що ОСОБА_5 про підозру не повідомлено, останній процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні не має. Зазначені прокурором у клопотання підстави для арешту майна такі як спеціальна конфіскація та забезпечення збереження речових доказів прокурором не доведені, а постанова слідчого про визнання речовими доказами вилучено майна носить виключно формальний характер. Крім того, за фабулою кримінального провадження, період вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується в рамках кримінального провадження - визначається з 01.02.2024, однак автомобіль марки LAND ROVER DEFENDER номер та серія знака НОМЕР_5 VIN: НОМЕР_2 , було придано ще 17.11.2021, тобто до подій, які стали приводом для проведення досудового розслідування, відтак відносно вказаного майна не може бути проведена спеціальна конфіскація. За такого, у задоволенні клопотання прокурора просить відмовити. На фіксуванні технічними засобами не наполягає.

Вивчивши клопотання, письмові заперечення та дослідивши долучені до них документи, приходжу до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000297 від 01.02.2024, за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції від 06.11.2023, із змінами внесеними Законом України № 2690-1X).

Обставинами у даному кримінальному провадженні є те, що організована група осіб, знаходячись на території України, в умовах воєнного стану, створила та координує діяльність шахрайських кол-центрів, які під приводом залучення інвестицій на псевдоброкерських платформах, зловживаючи довірою громадян в тому числі Латвійської Республіки та здійснюючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки та програмного забезпечення типу «AnyDesk», реєструють облікові записи потерпілих на криптобіржі «Binance» після чого виводять грошові кошти останніх у великих розмірах на власні та підконтрольні злочинцям рахунки.

Встановлено, що злочинне угруповання користується послугами німецького провайдера «Hetzner» з виділеною окремою IP-адресою: 23.88.122.149 для маскування своєї реальної Р-адреси, але проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено інформацію, що під маскою зарубіжного провайдера знаходяться українські IP-адреси, переважно на території м. Вінниці та м. Києва.

З відповіді «AnyDesk» отримано відомості про те, що IP-адреса НОМЕР_6 мала на регулярній основі велику кількість з`єднань українськими ІР-адресами: НОМЕР_7 (згідно відповіді провайдера договір укладено з ТОВ «Ван тач», ІТ-підтримка діяльності кол-центру) та НОМЕР_8 (згідно отриманих документів в ході тимчасового доступу до речей і документів замовником/платником послуг до 01.09.2023 являвся ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з 01.09.2023 - ОСОБА_5 , дана Р-адреса статична та закріплена за адресою: АДРЕСА_1).

27.03.2025 в період часу з 11 год. 41 хв. по 11 год. 46 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2025 у справі № 757/12326/25-к проведено обшук транспортного засобу LAND ROVER DEFENDER д.н.з. НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 , який належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та який вилучено разом із ключами від його замка запалювання під час проведення вказаного обшуку у ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ), та в той же день 27.03.2025 постановою слідчого в ОВС Головного управління Національної поліції України ОСОБА_6 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000297 від 01.02.2024.

Прокурор вказує, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження, а також з метою збереження речових доказів виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення цього провадження, такого як арешт майна із забороною відчуження, розпорядження та користування автомобілем LAND ROVER DEFENDER д.н.з. НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 ,який вилучено у ОСОБА_5 , із ключами від замка запалювання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, всупереч твердження представника власника майна, в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, і що вказані речі та документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Заперечення представника ОСОБА_5 у тій частині, що дозволу на вилучення транспортного засобу та ключів від його замка запалювання, на арешті яких наполягає прокурор ухвалою суду надано не було, слідчий суддя відхиляє, оскільки ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Обмежень щодо права слідчого вилучати лише ті речі, які зазначені в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку, дана норма права не містить, а тому підстави вважати, що слідчим було порушено порядок проведення тимчасового вилучення майна, відсутні.

Крім того, зазначені транспортний засіб та ключі до нього, необхідні для забезпечення їх збереження як речових доказів, запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, знищення, використання та перетворення, доказу злочинної діяльності, тому наявні підстави, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України для застосування заборони користування, розпорядження та відчуження.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на транспортний засіб LAND ROVER DEFENDER д.н.з. НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 із ключами від його замка запалювання, які належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та вилучено під час проведення обшуку вказаного автомобіля у ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1