ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуселище ПетровеСправа № 941/2/25
Провадження № 1-кп/941/54/25

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Петрове кримінальне провадження № 0000183 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вигоди Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-помічника гранатометника третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні «солдат», такого, що немає судимості,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ;

зі сторони захисту захисника ОСОБА_5 ;

зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та на виконання Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.09.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний та направлений для проходження військової служби під час мобілізації.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, станом на 22.09.2023 року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, - та приступив до виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

У подальшому наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) № 80 від 06.03.2024 року солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 7-РС від 05.03.2024 року на посаду стрільця-помічника гранатометника третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано таким, що прибув з ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 06.03.2024 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та на всі види забезпечення, визнано таким, що, з 06.03.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до п.п.1-3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат ОСОБА_3 як військовослужбовець відповідно до ст.ст.11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст.2, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; бути готовим до виконання завдань за призначенням; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Крім того, ст.1 Закону України «Про оборону України» визначено поняття воєнного стану як особливого правового режиму, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, а також визначено момент набрання чинності Указом - одночасно з набранням чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». При цьому моментом набрання чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 року визначено день його опублікування.

24.02.2022 року Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 року опубліковано в № 37 від 24.02.2022 року офіційного друкованого видання «Голос України», а відтак з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 року, № 58/2023 від 06.02.2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року, № 451/2023 від 26.07.2023 року, № 734/2023 від 06.11.2023 року, № 49/2024 від 05.02.2024 року, № 271/2024 від 06.05.2024 року, № 469/2024 від 23.07.2024 року, затвердженими Законами України № 2119-ІХ від 15.03.2022 року, № 2212-ІХ від 21.04.2022 року, № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, № 2500-ІХ від 15.08.2022 року, № 2738-ІХ від 16.11.2022 року, № 2915-ІХ від 07.02.2023 року, № 3057-ІХ від 02.05.2023 року, № 3275-ІХ від 27.07.2023 року, № 3429-ІХ від 08.11.2023 року, № 3564-ІХ від 06.02.2024 року, № 3684-ІХ від 10.05.2024 року, № 3891-ІХ від 08.08.2024 року, відповідно, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Незважаючи на викладене, близько 19 години 10 хвилин 07.05.2024 року ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-помічника гранатометника третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно діючи в порушення вимог ст.ст.2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби самовільно залишив місце служби - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та, перебуваючи за фактичним місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та в інших місцях, ухилявся від проходження військової служби до 20 години 00 хвилин 28.11.2024, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав показання, що він дійсно проходив військову службуза призовом під час мобілізації на посаді стрільця-помічника гранатометника третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 . 07.05.2024 року він самовільно покинув своє відділення , оскільки у нього погіршився стан здоров`я, і обвинувачений хотів пройти лікування за місцем свого проживання, однак 28.11.2024 був затриманий за фактичним місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що він дійсно вчинив вказаний злочин у спосіб, час та за обставин, зазначених у обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме, в скоєнні самовільного залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, що виражається у визнанні винуватості в обсязі пред`явленого обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого та дані досудової доповіді, а саме, що обвинувачений має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений,має міцні соціальні зв`язки, вважається таким, що не має судимості, військовослужбовець, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, але має ряд захворювань опорно-рухового апарату, приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що санкція ч.5 ст.407 КК України передбачає безальтернативний вид покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому суд вважає за можливе призначити даний вид покарання в його мінімальному розмірі.

На переконання суду, зазначене покарання буде справедливим, співмірним вчиненому правопорушенню, достатнім та необхідним для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів та його виправлення.

Крім того, зважаючи на те, що до обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29.11.2024 року, а тому на підставі ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання ОСОБА_3 за цим вироком строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 28.11.2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

При цьому, суд не вбачає підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на два місяці, враховуючи особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Потерпілі у кримінальному проваджені відсутні.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку, тобто до 29 червня 2025 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання, з 28.11.2024 року, по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Петрівський районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1