ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2902/25 (1-кс/953/2443/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/507/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 28 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із заставою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Вказаною було задоволено клопотання слідчого.

Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 24 травня 2025 року включно.

Визначено суму застави в розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 605 600 (шістсот п`ять шістсот) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р. ua0006674 (справа № 953/2902/25, н/п 1-кс/953/2443/25) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, ухвалено покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що Враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_7 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 28.03.2025 по справі №953/2902/25 скасувати та винести нову про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а в разі залишення раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшити розмір застави у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України

Вважає, що ризики, які були зазначені слідчим у клопотанні є надуманими та такими, що не підтверджуються жодним належним доказом. Клопотання містить лише формальне посилання на обставини, наведені у ст.177 КПК України та їх перерахування. Ані в клопотанні про застосування запобіжного заходу, ані в матеріалах доданих до нього, не зазначено та не наведено аргументів та доказів існування таких ризиків.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 не має жодних намірів переховуватись від органу досудового слідства чи суду. Він звернувся за правничою допомогою до адвокатів та намагається довести свою невинуватість у інкримінованому йому злочині.

Посилання слідчого на те, що підозрюваний може покинути територію України також є абсолютним припущенням. Однак це припущення нівелюється законодавчими обмеженнями, що зараз діють у нашій країні.

Підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином України, чоловічої статі, призовного віку, що з огляду на дію воєнного стану, унеможливлює виїзд останнього за межі України. Якщо, за версією слідчого, ОСОБА_7 має зв`язки у ТЦК та СП, органах поліції та інших державних органах, чому на протязі трьох років не скористався ними та не зробив собі відповідні документи, які дозволяють виїзд за кордон?! Використання слідчим своїх власних припущень, у якості обґрунтування наявності того чи іншого ризику, є не припустимим.

Крім того, ОСОБА_7 з морально-етичних підстав ніколи не покине теритрію України, оскільки його батько на цей час тяжко хворий на онкологію та потребує його допомоги та підтримки, не кажучи про маленького сина, якому також потрібна батьківська любов та турбота.

Наведене вище говорить про відсутність будь-якого умислу у підозрюваного на ухиляння від органів досудового слідства та суду.

Подане клопотання та додатки до нього не містять жодного документу, який би доводив наявність намірів підозрюваного на вчинення дій, направлених на вплив на свідків, і нажаль слідчий суддя не надав цьому факту належної оцінки, а лише переписав з клопотання до ухвали текст, який підготовлений слідчим.

Підозрюваному не відомо про будь-які речові докази, що можуть мати значення для цього кримінального провадження. Мобільний телефон ОСОБА_7 та грошові кошти вилучені під час огляду місця події, а інших речових доказів немає і не може бути.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий обґрунтовував тим, що підозрюваний вже вчинив злочин (який є предметом цього досудового розслідування), позиціонуючи це так, начебто обставина вчинення злочину є вже доведеною.

Проте, ОСОБА_7 має лише статус підозрюваного. Наявність підозри жодним чином не може свідчити про те, що ним може бути вчинено інший злочин. Бо факт вчинення ним цього злочину ще не є доведеним.

Підозрюваний є законослухняним громадянином, не веде аморальний спосіб життя, раніше не судим та не має ніяких намірів вчиняти кримінальні правопорушення.

Наголошує на тому, що ОСОБА_7 має тісні соціальні зв`язки, є добропорядною людиною, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , піклується про свого батька ОСОБА_11 , який хворіє на онкологію та малолітнього сина. Тривалий час був волонтером та допомогав ЗСУ. Він має вищу освіту та раніше не судимий. Органу досудового слідства відомо місце реєстрації та проживання підозрюваного.

Слідчий просив суд визначити для підозрюваного заставу значно більшу, ніж передбачено чинним КПК України для тяжкого злочину, посилаючись при цьому на виключність підстав.

Виключною підставою на думку слідчого є сума неправомірної вигоди, визначена у цьому кримінальному провадженні, яка становить 17000 доларів США. Керуючись цим, слідчий вважає, що і розмір застави має відповідати розміру неправомірної вигоди.

Жодною нормою КПК України не передбачено, що розмір застави має відповідати розміру неправомірної вигоди або заподіяної шкоди.

Щодо майнового стану підозрюваного слід зауважити, що він на даний час офіційно не працює, при цьому допомагає утримувати малолітнього сина да допомагає батьку, хворому на онкологію. У підозрюваного немає у власності нерухомого майна чи автомобіля чи інших цінностей, які б він міг продати для того, щоб віднайти кошти на сплату застави. Очевидним є те, що таку суму застави підозрюваний не зможе сплатити взагалі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, якаий підтримала свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

Слідчий обґрунтовує підозру наступними доказами: а саме показами свідка ОСОБА_8 , які надані в ході досудового розслідування; показами свідка ОСОБА_9 від 27.03.2025; показами свідка ОСОБА_10 від 27.03.2025; протоколом огляду від 26.03.2025 в приміщенні ресторан-міксу «Монтана» за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд.39, в ході якого виявлено та вилучено речові докази; протоколом огляду, копіювання та вручення грошових коштів від 26.03.2025; іншими матеріалами в їх сукупності.

Так з матеріалів провадження вбачається, що під час досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України, який затверджено Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Як вказує слідчий, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, про введення на території України правового режиму воєнного стану, оголошення загальної мобілізації та здійснення призову військовозобов`язаних і резервістів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно з корисливих мотивів, вимагав та одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду за вплив на осіб уповноважених на виконання функцій держави за виготовлення необхідних документів про непридатність цивільного чоловіка ОСОБА_8 - ОСОБА_12 до військової служби, щодо прийняття рішення про виключення з обліку військовозобов`язаних, з метою подальшого безперешкодного незаконного перетину ОСОБА_12 кордону.

Так, 04.01.2025, в першій половині дня (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , в ході телефонного спілкування з ОСОБА_8 , яка телефонувала з приводу консультацію щодо законних підстав уникнення мобілізації на території України під час дії воєнного стану та можливості виїхати за кордон її цивільного чоловіка ОСОБА_12 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, повідомив останню, що завдяки його особистим зв`язкам з посадовими особами військово-лікарської комісії (далі ВЛК), територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП), він може вирішити питання щодо отримання документів про непридатність до військової служби з подальшим виключенням з обліку військовозобов`язаних та отримати можливість безперешкодного виїзду за кордон.

Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел зазначив ОСОБА_8 що вказане рішення посадовими особами ВЛК, ТЦК та СП будуть прийняти лише за умови надання йому грошових коштів загальною сумою 17 000 доларів США.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що без надання ОСОБА_7 , вказаної суми неправомірної вигоди відповідні рішення ВЛК, а також ТЦК та СП прийняті не будуть, вимушена була погодились на протиправну пропозицію ОСОБА_7 .

Таким чином ОСОБА_7 створив умови, при яких ОСОБА_8 вимушена була погодитись на вимогу ОСОБА_7 про надання останньому неправомірної вигоди у сумі 17000 доларів США за здійснення ним впливу на посадових осіб ВЛК, а також ТЦК та СП щодо прийняття відповідного рішення.

Розуміючи незаконність зазначених вимог, 06.02.2025 ОСОБА_8 звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів та почала діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_7

11.02.2025 приблизно о 14:39 ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 підтвердив останній свої вимоги про надання неправомірної вигоди у сумі 17 000 доларів США, а також повідомив про необхідність також надати копії особистих документів ОСОБА_12 та його фотознімки.

Цього ж дня, близько 17:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кафе «Trattoria» за адресою: м. Харків, вул. Культури, буд. 22В, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримав від ОСОБА_8 особисті фотознімки та копії документів ОСОБА_12 , а також знову підтвердив про необхідність надання грошових коштів в сумі 17 000 доларів США за вплив на прийняття рішення вже посадовими особами Головного управління Міністерства внутрішніх справ м. Києва за визнання ОСОБА_12 непридатним до проходження військової служби за станом здоров`я та в подальшому прийняття службовими особами ТЦК та СП рішення про виключення з обліку військовозобов`язаних.

На вказану вимогу про надання грошових коштів в сумі 17 000 доларів США ОСОБА_8 повідомила, що на теперішній час у неї мається лише частина зазначеної суми, а також пояснила, що надасть зазначену суму пізніше, на що ОСОБА_13 погодився.

26.03.2025 приблизно о 17:00 ОСОБА_13 , перебуваючи в приміщенні ресторану «Монтана», за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд.39, реалізуючи свій злочинний умисел, одержав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 17 000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу долара США станом на 26.03.2025 становить 708 813 грн. 30 коп.) в якості визначеної ним неправомірної вигоди за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме посадових осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ м. Києва за визнання ОСОБА_12 непридатним до проходження військової служби за станом здоров`я та в подальшому прийняття службовими особами ТЦК та СП рішення про виключення з обліку військовозобов`язаних.

26.03.2025 о 20 год. 23 хв. ОСОБА_14 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

26.03.2025 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_14 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке є тяжким злочином. Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Таким чином злочин, який інкримінується підозрюваному є тяжким та має підвищену суспільну небезпеку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Також, як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановлених ризиків.

Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею було встановлено існування ризиків, визначених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України і з такими висновками колегія суддів погоджується.

Крім того належить врахувати, що ОСОБА_7 не має постійних законних джерел доходу, постійного місця роботи.

В той же час враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2,3,5 ч.1ст.177КПК України, наявність яких не спростовано захисником, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи ,що дії ОСОБА_7 , за вчинення якого повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів, за таких обставин є неефективним.

Даних які б вказували на неможливість підозрюваного за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО станом як на час розгляду клопотання так і під час апеляційного розгляду не надано.

Правильними є і висновки суду про наявності обґрунтованої підозри, оскільки у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Колегія суддів також погоджується з рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу із визначенням застави, саме в розмірі 605600 гривень.

Підстав для зменшення розміру застави, з урахуванням встановлених обставин та ризиків, колегія суддів не вбачає.

Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання на нього покладених обов`язків.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 406, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 28 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із заставою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді