Провадження № 1-кс/127/8821/25
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000855 від 19.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 08.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання також не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000855 від 19.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа, володіючи інформацією про способи та порядок здійснення охорони державного кордону України, при цьому усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, організували незаконне переправлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , через державний кордон України до Республіки Молдови.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням дату і час ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , звернувся до ОСОБА_7 з проханням переправити через державний кордон України до Республіки Молдови його сина ОСОБА_8 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , призваного на військову службу під час мобілізації, який в умовах воєнного стану самовільно залишив місце служби.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 28.02.2025 зателефонував ОСОБА_5 з проханням допомогти організувати незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України за грошову винагороду, на що той погодився.

У подальшому 20.03.2025 близько 13 години 44 хвилини ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , перебуваючи в кафе «Terrace» по вул. Незалежності, 14Б, в м. Тульчині Вінницької області, запропонував ОСОБА_8 можливий варіант переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова вплав через річку Дністер, на що той погодився.

Надалі ОСОБА_5 з метою забезпечення переправлення ОСОБА_8 через річку Дністер надав йому вказівку придбати надувний матрац, гідрокостюм та страхувальний жилет.

Того ж дня ОСОБА_8 на виконання вказівки ОСОБА_5 через мережу Інтернет замовив страхувальний жилет, одномісний надувний матрац з подушкою та насосом, а також гідрокостюм мокрого типу.

Надалі ОСОБА_5 за невстановлених обставин залучив до реалізації спільного з ОСОБА_7 злочинного умислу на незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України свого племінника ОСОБА_6 та невстановлену досудовим розслідуванням особу.

Після цього ОСОБА_5 розробив план незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, розподіливши функції між учасниками групи, згідно з яким невстановлена досудовим розслідуванням особа мала знаходитись поблизу річки Дністер та спостерігати за переміщенням прикордонників, які здійснюють патрулювання вздовж берега, та повідомляти ОСОБА_6 про їхнє місце перебування.

В цей час ОСОБА_6 мав переконатись у відсутності небезпеки виявлення сторонніми особами та підвести ОСОБА_8 до місця на березі річки Дністер, де мало відбутися переправлення.

Надалі 31.03.2025 близько 15 години 03 хвилин, дотримуючись заздалегідь визначеного плану, ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_5 зателефонував водію рейсового автобуса сполученням Київ Ямпіль на ім`я ОСОБА_10 та домовився з ним про перевезення ОСОБА_8 до м. Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області.

Того ж дня близько 23 години ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого плану, разом з ОСОБА_8 прибув до автовокзалу с. Ольгопіль Гайсинського району Вінницької області, де посадив його до рейсового автобуса, який під керуванням вищезазначеного водія прямував до м. Ямполя.

ОСОБА_5 01.04.2025 в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в м. Ямполі, діючи відповідно до розробленого плану, зустрів ОСОБА_8 , який прибув на рейсовому автобусі. Після цього ОСОБА_5 з метою унеможливлення викриття злочинного наміру щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України передав йому в користування мобільний телефон з номером НОМЕР_2 та тимчасово поселив за місцем свого проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі близько 09 години 34 хвилини 01.04.2025 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , перебуваючи в автомобілі марки «Mercedes-Benz E 200», номерний знак НОМЕР_3 , попрямував до річки Дністер в межах с. Пороги Могилів-Подільського району Вінницької області, де показав ОСОБА_8 ділянки берега, на яких можливо перетнути річку в напрямку Республіки Молдови. Після цього ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5000 доларів США в якості раніше обумовленої винагороди за організацію перетину державного кордону.

Того ж дня ОСОБА_5 тимчасово поселив ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_2 та в невстановлені досудовим розслідуванням дату і час перемістив ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_2 .

Надалі 03.04.2025 близько 11 години 08 хвилин ОСОБА_8 , маючи намір незаконно перетнути державний кордон України, за вказівкою ОСОБА_5 одягнув гідрокостюм, страхувальний жилет, очікуючи на прихід ОСОБА_6 . В цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи неподалік прибережної ділянки річки Дністер в межах с. Михайлівка спостерігала за загоном прикордонників, які здійснювали патрулювання вздовж берега річки Дністер та передавала за допомогою мобільного телефона ОСОБА_6 інформацію про їх переміщення.

ОСОБА_6 , діючи відповідно до заздалегідь розробленого плану, отримавши від невстановленої досудовим розслідуванням особи інформацію щодо перебування прикордонників поза межами визначеного місця переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, вийшов з ним з будинку та попрямував до прибережної смуги річки Дністер в межах с. Михайлівка Могилів-Подільського району. Перебуваючи біля берега, ОСОБА_6 з метою незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України наказав йому зайти у річку та пливти в напрямку Республіки Молдови.

На виконання цих вказівко ОСОБА_8 зайшов у воду та незаконно вплав перетнув державний кордон України в напрямку Республіка Молдови.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2025 року по справі №127/18873/25 надано дозвіл старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 та слідчим, які входять у групу слідчих кримінального провадження №0000855 від 19.11.2024, на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення мобільних телефонів, грошових коштів здобутих злочинним шляхом, страхувального жилету ХХХL, одномісного надувного матрацу із подушкою і насосом Intex 64756, гідрокостюму мокрого типу Legend S.

В подальшому, 08.07.2025 проведено обшук за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Apple iPhone 10 та жорсткий диск.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000855 від 19.11.2024 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 09.07.2025 вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 08.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Apple iPhone 10 та жорсткий диск.

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя