ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/620/25

Провадження № 11-кп/820/319/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0003783, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2024 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України з передачею на поруки трудовому колективу, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року задоволено клопотання колективу ФОП ОСОБА_8 та звільнено ОСОБА_6 на підставі ст.47 КК України від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.345 КК України з передачею її на поруки колективу ФОП ОСОБА_8 , якщо вона протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру цього колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003783 від 11 грудня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Повідомлено колективу ФОП ОСОБА_8 про передачу їм ОСОБА_6 на поруки.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що у разі порушення умов передачі на поруки вона притягається до кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Роз`яснено колективу ФОП ОСОБА_8 , що відповідно до ч.1 ст.289 КПК України якщо протягом року з дня передачі ОСОБА_6 на поруки колективу вона не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу. Відповідне рішення направляється до суду, який прийняв рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази автомобіль марки «BMW 520», д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , білого кольору, та ключ від нього, власником яких відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 18.09.2021 є обвинувачена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , конфісковано.

Накладений на вказаний транспортний засіб ухвалою слідчого судді від 19 грудня 2024 року (справа № 686/33421/24) арешт скасовано.

Відповідно до ухвали суду, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин.

Так, старший дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , який призначений на посаду відповідно до наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області №190о/с від 07.07.2024, у відповідності до наказу ГУНП в Хмельницькій області №2064 від 10.12.2024 «Про організацію проведення спільних заходів з УСБУ у Хмельницькій області та ІНФОРМАЦІЯ_3 », на 11 грудня 2024 року, затвердженого начальником ГУНП в Хмельницькій області, 11 грудня 2024 року о 06 год. 50 хв. після проведення інструктажу, який відбувся на території збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , заступив на службу з метою участі у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками ТЦК та СП.

Того ж дня, близько 09 год. 45 хв. з метою оповіщення військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації ОСОБА_9 спільно з представниками ТЦК та СП, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , помітили особу чоловічої статті призивного віку ОСОБА_10 , якому на підставі п. 49 постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» висунули вимогу пред`явити військово-обліковий документ разом із документом, що посвідчує особу.

На вказану вимогу останній повідомив, що документ, який посвідчує його особу, перебуває у салоні транспортного засобу марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , що був припаркований неподалік, після чого вирушив в напрямку вказаного автомобіля, присів на його переднє пасажирське сидіння та зачинився всередині. У подальшому ОСОБА_9 та працівниками ТЦК та СП було висунуто неодноразові вимоги до вказаного чоловіка пред`явити документи, що посвідчують його особу, та вийти із салону транспортного засобу, однак останній на жодні вимоги не реагував. У цей час до автомобіля підійшла ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_10 ), яка сіла на водійське сидіння та зачинила усі двері транспортного засобу.

Цього ж дня близько 09 год. 50 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на водійському сидінні автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , побачивши та усвідомлюючи, що навпроти неї поряд із передньою частиною автомобіля, який перебував під її керуванням, знаходиться працівник правоохоронного органу у форменому одязі (однострої) при виконанні службових обов`язків, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень розпочала рух транспортним засобом вперед, де в той час знаходився ОСОБА_9 , в результаті чого спричинила наїзд на останнього передньою частиною бамперу в ділянку правої ноги останнього.

Внаслідок вищеописаних умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу переднє-зовнішньої поверхні середньої третини гомілки правої нижньої кінцівки, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного здоров`я чи незначної стійкої трати працездатності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду змінити в частині вирішення питання щодо речового доказу - автомобіля «BMW 520», д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 та ключів від нього; скасувати арешт на вказаний автомобіль, який накладений ухвалою слідчого судді від 19 грудня 2024 року.

Зазначає, що суд повинен був врахувати позицію потерпілого, що останній сам перешкоджав руху автомобіля.

Посилається на те, що чоловіка ОСОБА_6 було мобілізовано в ЗСУ, він не зможе допомогти у вирішенні побутових і соціальних потреб. Конфіскований автомобіль є єдиним транспортним засобом у сім`ї і його використання є необхідним для здійснення ОСОБА_6 професійної діяльності, обвинуваченій буде важко виконувати свої робочі обов`язки. Позбавлення ОСОБА_6 транспортного засобу суттєво обмежує її можливості для заробітку та забезпечення сім`ї.

Крім того, обвинувачена доглядає за матір`ю, яка має інвалідність II групи та проживає одна в іншому місті, вона єдина особа, яка забезпечує догляд матері та здійснює необхідні перевезення для медичного обслуговування та задоволення інших життєво важливих потреб. Без автомобіля ОСОБА_6 не зможе забезпечувати належний рівень допомоги та турботи, втрата автомобіля позбавить сім`ю ОСОБА_11 можливості своєчасно реагувати на критичні ситуації, зокрема, пов`язані зі станом здоров`я матері ОСОБА_6 .

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, враховуючи зазначені в ній підстави.

Прокурор не визнала апеляційної скарги захисника та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 345 КК України у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу та закриття кримінального провадження в апеляційній скарзі не оскаржується.

Захисник ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі оскаржує рішення суду в частині вирішення питання щодо речового доказу - автомобіля «BMW 520», д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, згідно із ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З постанови старшого слідчого ВРЗСПЖЗО СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 про визнання і зберігання речових доказів від 13 грудня 2024 року вбачається, що автомобіль «BMW 520», д.н.з. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, та передано на відповідне зберігання начальнику ЦЗ ГУНП в Хмельницькій області, оскільки він є матеріальним об`єктом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення (а/п 116).

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження на автомобіль марки «BMW 520», д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , білого кольору, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 18.09.2021 є обвинувачена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/п 133-134).

За положеннями ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За змістом ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Пунктом 4 ч.1 ст.96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

За результатом судового розгляду суд першої інстанції, правильно встановивши, що належний ОСОБА_6 автомобіль марки «BMW-520» , державний номерний знак НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням наведених положень процесуального законодавства та відповідно до вимог п. 12 ч.1 ст.368, п .1 ч. 4 ст.374 КПК України, ухвалив рішення про його конфіскацію.

Апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався, та вірно встановивши обставини кримінального провадження, прийшов до обґрунтованого та законного висновку про конфіскацію автомобіля марки «BMW 520», д.н.з. НОМЕР_1 ,у відповідності до положень ст.100 КПК України, оскільки цей транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Апеляційні доводи захисника, що конфіскований автомобіль є єдиним транспортним засобом у сім`ї і його використання є необхідним для здійснення ОСОБА_6 професійної діяльності, догляду за матір`ю, яка має інвалідність II групи та проживає одна в іншому місті, втрата автомобіля позбавить сім`ю можливості своєчасно реагувати на критичні ситуації, зокрема, пов`язані зі станом здоров`я матері ОСОБА_6 , не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Зокрема, порушення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції через застосування конфіскації, яка формально ґрунтувалася на положеннях національного закону, але за обставин конкретної справи була визнана «неспівмірною», оскільки покладала на заявника «надмірний індивідуальний тягар», було встановлено у справі «Ісмайлов (Ismayilov) проти Російської Федерації». У той же час у деяких інших випадках, які згадуються у цьому ж рішенні, ЄСПЛ вважав конфіскацію такою, що не порушує ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Так само Верховний Суд у своїх попередніх рішеннях, вказував на те, що при застосуванні спеціальної конфіскації у кожному конкретному випадку необхідно не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, передбачених у КК, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».

Верховний Суд зазначав, що в цілому не виключається можливість застосування спеціальної конфіскації навіть у тих випадках, коли конфіскація майна, з огляду на його вартість, виглядає набагато суворішим заходом, ніж призначене покарання. Однак у таких випадках необхідно навести належні аргументи, які обґрунтовують, з урахуванням обставин конкретної справи, що такий захід не порушуватиме наведені вище стандарти ЄСПЛ. При цьому до уваги можуть братися: вартість майна, що підлягає конфіскації, законність чи незаконність його походження; тяжкість і характер вчиненого злочину; наявність, розмір і характер завданої шкоди або шкоди, яка потенційно могла бути завданою злочином; вид і розмір призначеного покарання, тощо (постанова Верховного Суду від 04 листопада 2020 року, справа № 236/3696/18, провадження № 51-2438км20).

Колегія суддів звертає увагу, що у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 вчинила злочин, умисно заподіявши працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження, який в період дії воєнного стану в України з метою оповіщення військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації, заступив на службу та приймав участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками ТЦК та СП. При цьому, ОСОБА_6 , знаходячись на водійському сидінні автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , побачивши та усвідомлюючи, що навпроти неї поряд із передньою частиною автомобіля знаходиться працівник правоохоронного органу при виконанні службових обов`язків, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень розпочала рух транспортним засобом вперед та спричинила наїзд передньою частиною бамперу в ділянку правої ноги ОСОБА_9 .

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що за обставин цього кримінального провадження, рішення суду першої інстанції про конфіскацію належного ОСОБА_6 автомобіля марки«BMW-520» державний номерний знак НОМЕР_1 , є правильним і в даному випадку не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб» та не покладає на особу «надмірний індивідуальний тягар».

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність і умотивованість висновків суду першої інстанцій, апеляційна скарга захисника не містить, тому усі доводи захисника, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо необґрунтованості та незаконності судового рішення в частині вирішення долі речового доказу, колегія суддів вважає такими, що зводяться саме до безпідставного повернення ОСОБА_6 транспортного засобу, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали не встановлено, апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 є необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України з передачею на поруки трудовому колективу, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3