ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4655/18 Номер провадження 11-кп/814/464/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ

09 липня 2025 року м. Полтава

Я, суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 21 червня 2023 року у кримінальному провадженні №0003444 ,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0003444 стосовно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, суд задовольнив заяву заставодавця ОСОБА_5 та повернув їй заставу в розмірі 34000 грн, що була внесена нею за ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про повернення застави.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до такого.

Стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Конституційний Суд України у Рішенні від 08 квітня 2015 року № 3-рп/2015 сформулював юридичну позицію, за якою обмеження права на апеляційне оскарження рішення суду не може бути свавільним та несправедливим; таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною потребою досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим; у разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке нормативне регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права (абз. 3 п.п.2.2 п.2 мотивувальної частини рішення).

Відповідно до приписів ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області перебуває кримінальне провадження №0003444 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження заставодавець ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про повернення їй застави в сумі 34000 грн, що була внесена нею за ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 25 квітня 2018 року, яку суд задовольнив.

Положеннями ст.182 та ч.2 ст.392 КПК України не передбачено можливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про задоволення заяви про повернення застави, постановленої під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення вироку.

Заперечення на цю ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Враховуючи наведене, ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 21 червня 2023 року про повернення застави у кримінальному провадженні №0003444 окремому оскарженню не підлягає, а заперечення проти такого рішення можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення прийняте по суті.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Копія ухвали про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Оскільки прокурор подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтям 392 та 399 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 21 червня 2023 року про повернення застави у кримінальному провадженні №0003444, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач ОСОБА_2