УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/678/25

Провадження № 1-кс/568/73/25

06 травня 2025 р. м.Радивилів

Слідчий суддя Радивилівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000090 (від 28.04.2025 р.), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області про арешт майна. Просив накласти арешт на рахунок ФОП ОСОБА_3 НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 28.04.2025 р. о 12 год. 36 хв. невідома особа, отримавши доступ до банківського рахунку АТ "Ощадбанк" НОМЕР_2 , що належить ТОВ "Віктал-Агро", здійснила платіж в сумі 227659 грн. на рахунок НОМЕР_1 , отримувач ФОП ОСОБА_3 , призначення платежу оплата за товар рахунок №281 від 28.04.2025 р.

За даним фактом в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000090 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування.

Слідчий просить накласти арешт на рахунок отримувача коштів, з метою запобігання можливості приховування, знищення, передачі, відчуження грошових коштів та можливості відшкодування шкоди потерпілому.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Власник рахунка в силу вимог ч.2 ст. 172 КПК України, не повідомлявся про розгляд даного клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майнає тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого не містить відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вказаний у ньому рахунок, а зазначено лише про мету арешту (запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення отриманої неправомірної виоги).

Будь-яких обставин, що свідчать про те, що у разі незастосування заборон користування, використання та розпорядження банківським рахунком, будуть вжиті заходи щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчим не доведено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "НоваПей" вживаються заходи щодо повернення платнику ТОВ "Віктал-Агро" перерахованих коштів в сумі 227659 грн., що забезпечить відшкодування потерпілому завданої шкоди та повернення грошових коштів перераховних без законних на те підстав на рахунок НОМЕР_1.

В матеріалах клопотання відсутні докази на підтвердження того, що грошові кошти в сумі 227659 грн. зараховані на рахунок НОМЕР_1.

З протоколу допиту потерпілого від 28.04.2025 р., протоколу допиту свідка від 28.04.2025 р. та інформації ТОВ "НоваПей" вбачається, що банківську транзакцію проведену 28.04.2025 р. невідомою особою щодо перерахування грошових коштів на рахунок НОМЕР_1 зупинено ТОВ "НоваПей" - кошти заблоковано строком на 30 календарних днів.

Крім того, у клопотанні відсутні докази того, що рахунок на який слідчий просить накласти арешт визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що арешт банківського рахунку фізичної особи підприємця позбавить ФОП ОСОБА_3 можливості вести господарську діяльність: виконувати існуючі зобов`язання, укладати договори, отримувати оплати, здійснювати платежі, сплачувати податки та обов`язкові внески, а тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступень втручання у права та інтереси власника рахунка.

На підставі викладеного, виходячи із принципу змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено належними та допустимими доказами необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна у кримінальному провадженні, як і не доведено ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 статті 170 цього Кодексу, а тому, в задоволенні клопотання, слід відмовити.

Що стосується вимоги слідчого про встановлення зобов`язання банківської установи надавати в подальшому на вимогу уповноважених осіб інформацію про залишок коштів на арештованому рахунку, слідчий суддя зазначає, що нормами законодавства про арешт майна такі зобов`язання не передбачені, а порядок отримання органом досудового розслідування інформації з обмеженим доступом врегульовано в іншому порядку, а тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000090 (від 28.04.2025 р.) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1