Справа №949/2395/24
Провадження №1-кп/949/213/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000637 від 27 травня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, який на момент вчинення злочину перебував на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «солдат», із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального Кодексу України,

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом по мобілізації, проходячи службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометник другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, 04 квітня 2024 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) не з`явився вчасно до місця служби, а саме місця дислокації підрозділу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, що за адресою: АДРЕСА_3 , та відправився до місця свого фактичного проживання, що за адресою: село Зелене, Вараський район, Рівненська область, де перебував та обов`язки військової служби не виконував до 18 листопада 2024 року, до моменту затримання співробітниками поліції.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.5 ст.407 України визнав, щиро розкаявся та дав суду показання, що у серпні 2022 року був призваний до лав Збройних Сил України під час загальної мобілізації та був направлений до першого прикордонного загону - військової частини НОМЕР_2 . Згодом, 24 лютого 2024 року був призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. У квітні 2024 року він проходив лікування у КЗ «Психіатрична лікарня с. Орлівка». По закінченню лікування, він вирішив не повертався до місця несення військової служби, а поїхав додому в с.Зелене Вараського району Рівненської області, де перебував з квітня до листопада 2024 року, тобто до моменту затримання співробітниками поліції знаходився за місцем фактичного проживання. Шкодує про вчинене, просив суворо не карати та призначити йому мінімальну міру покарання, оскільки зробив для себе належні висновки.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.5 ст.407 КК України, доведена сукупністю зібраних, перевірених і досліджених в судовому засіданні, матеріалах кримінального провадження, зокрема:

- даними, що містяться у повідомленні відділу внутрішньої та власної безпеки по першому прикордонному загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України про виявлення солдатом ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України (а.п.8-10);

- даними, що містяться у висновку службового розслідування по факту самовільного залишення місця розташування підрозділу інспектором прикордонної служби 2 категорії - гранатометником другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_3 , де значиться, що солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно (тривалістю понад 10 діб) без поважних причин на військову службу з лікувального закладу до другої прикордонної комендатури швидкого реагування через особисту недисциплінованість та безвідповідальність (а.п.13-20);

- даними, що містяться у наказі НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про результати службового розслідування», згідно якого факт нез`явлення ОСОБА_4 після проходження курсу лікування в КП «Психіатрична лікарня с. Орлівка» до тимчасового місця розташування підрозділу підтвердився, а тому в діях солдата ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (а.п.23-24);

- даними, що містяться у витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №203-ОС від 24 лютого 2024 року «Про особовий склад», де значиться, що солдата ОСОБА_4 призначено інспектором прикордонної служби 2 категорії - гранатометником другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) другої прикордонної комендатури швидкого реагування (а.п.25);

- даними, що містяться у витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №148-ВВ від 11 квітня 2024 року «Про особовий склад», де значиться, що ОСОБА_4 слід вважати таким, що перебував на стаціонарному лікуванні у КП ОПЛ с.Орлівка з 07 березня 2024 року по 03 квітня 2024 року (а.п.26);

- даними, що містяться у повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16 квітня 2024 року, про факт неприбуття 06 квітня 2024 року солдата ОСОБА_4 після лікування в перший прикордонний загін, місце перебування його не відоме (а.п.28);

- даними, які містяться у медичній характеристиці від 17 квітня 2024 року про те, що ОСОБА_4 за час проходження військової служби з 28 листопада 2023 року по 01 січня 2024 року, звертався за медичною допомогою та перебував на амбулаторному лікуванні при МП ПКШР з діагнозом: Гнійна рана лівої кисті. На стаціонарному лікуванні перебував при КП «Обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради з 07 березня 2024 року по 03 квітня 2024 року з діагнозом: наслідки вживання алкоголю (а.п.30);

- даними, які містяться у повідомленні Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації від 17 червня 2024 року, про те, що в період з 03 квітня 2024 року по 17 червня 2024 року ОСОБА_4 не перебував на лікуванні та не звертався за медичною допомогою до вказаного медичного закладу (а.п.45);

- даними, які містяться у інформації військової частини НОМЕР_4 від 14 червня 2024 року про те, що у період з 03 квітня 2024 року по 14 червня 2024 року, солдат ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 та у закладах Міністерства охорони здоров`я України, які розташовані в адміністративно-територіальній зоні відповідальності військової частини НОМЕР_4 не перебував (а.п.47);

- даними, які містяться у повідомленні КП «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка» Рівненської обласної ради від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_4 в період часу з 03 квітня 2024 року по 03 грудня 2024 року за медичною допомогою в дану лікарню не звертався (а.п.51);

- даними, які містяться у інформації з НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про те, що 27 травня 2024 року солдат ОСОБА_4 не повернувся до військової частини НОМЕР_5 з лікування. В розташуванні даної військової частини він не знаходиться, місце його перебування не відоме, зв`язок з ним відсутній (а.п.116);

Дослідивши вказані докази, суд дійшов висновку про те, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, зібрані у встановленому законом порядку, не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку. Отже, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, згідно ст.12 КК України, класифікується, як тяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.40), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.49), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.55). Також суд враховує обставини злочину, дані про особу винного, який є одружений (а.п.60-61), має на утриманні двох малолітніх дітей (а.п.62-63, 64-65).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

В даному випадку необхідно зазначити, що на території України триває воєнний стан, а обвинувачений, будучи військовослужбовцем, зобов`язаний був непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свої навички і майстерність, а також твердо знати й зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватися правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно перебувати у розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без відповідного дозволу.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, наближене до мінімальної межі, в межах санкції ч.5 ст.407 КК України, якою передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років, а тому мінімальна міра покарання в межах санкції є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме особі ОСОБА_4 .

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Майнова шкода відсутня.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Обвинуваченому ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню 20 листопада 2024 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою від 14 квітня 2025 року, закінчується 12 червня 2025 року, а тому до набрання вироком законної сили, обвинуваченому слід залишити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 16-47 год. 18 листопада 2024 року.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1