Справа № 189/531/24
Провадження № 1-в/191/108/24
У Х В А Л А

іменем України

01 травня 2025 року м. Синельникове

Колегія суддів Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі або заміни цього виду покарання на позбавлення волі на певний строк,-

ВСТАНОВИЛА:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , та клопотання засудженого ОСОБА_7 , яке було об`єднано з клопотанням захисника, про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі або заміни цього виду покарання на позбавлення волі на певний строк .

У клопотаннях засуджений та захисник вказують, що ОСОБА_7 засуджено вироком Луганського обласного суду від 5 серпня 1998 року за ст.69, 93 п.п.«а», «є», ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари з конфіскацією майна. Відповідно до рішення судової колегії у кримінальних справах Луганського обласного суду від 29.05.2000 вирок Луганського обласного суду від 05.08.1998 змінено відповідно до глави 2 Закону України від 22.02.2000 "Про внесення змін до КК України, КПК України, України" заміна смертної кари (розстріл) на довічне позбавлення волі

Покарання ОСОБА_7 відбуває з 2004 року у Слов`яносербській виправній колонії управління державної пенітарціарної служби України в Луганській області (№60) . З 2014 року, а саме з моменту втрати українською владою контролю над тимчасово окупованими територіями, в числі яких знаходиться і Слов`яносербський район Луганської області, ОСОБА_7 не було евакуйовано на підконтрольну Україні територію. Вважає, що вирок стосовно нього не виконується, оскільки держава Україна втратила контроль за виконанням покарань, а тому він утримується у вказаній колонії незаконно.

Просять припинити допущені Державною пенітенціарною службою Міністерства юстиції України порушення вимог Конституції України, Європейської конвенції з прав людини, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Кримінально-виконавчого кодексу України, Законів України щодо засудженого ОСОБА_7 ; припинити порушення угоди, підписаної ЄС 16.09.2014 N0 1678-УІІ (яка набрала чинності 27.09.2014) відповідно до Закону України у зв`язку з невиконанням Державною пенітенціарною службою Міністерства юстиції України Указу Президента України від 14.11.2014 N»875/2014 щодо нього; прийняти рішення про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі або заміну цього виду покарання позбавленням волі на певний строк. Також засуджений вважає, що він відбув максимально можливий термін, передбачений законом, оскільки до прийняття Кримінального кодексу України у 2001 році, де визначався новий вид покарання "довічне позбавлення волі", суд не мав права застосовувати цей вид покарання до злочинів, які раніше не визначалися кримінальним законом як тяжкі. Оскільки 29 грудня 1999 року (коли рішенням Конституційного Суду України за № 11- рп/99 було скасовано смертну кару), до прийняття нового Кримінального кодексу України 05 квітня 2001 року за № 2341-III максимальним строком покарання, передбаченим КК України, було 15 років позбавлення волі, то призначене ОСОБА_7 покарання за статтею 93 КК України не могло перевищувати 15 років позбавлення волі.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявлені клопотання підтримав частково та просив лише звільнити ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі або замі цього виду покарання позбавленням волі на певний строк.

Засуджений ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомити його виявилося неможливим, оскільки згідно клопотання він відбуває покарання на тимчасово окупованій території України, а саме в Слов`яносербській виправній колонії управління державної пенітарціарної служби України в Луганській області (№60), куди підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Інші засоби зв`язку із засудженим відсутні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки , на його думку, заявлені у клопотанні вимоги не ґрунтуються на нормах процесуального права України.

Заслухавши пояснення захисника, думку прокурора, дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно з вироком Луганського обласного суду від 05 серпня 1998 року ОСОБА_7 засуджено за ст.69, 93 п.п.«а», «є», ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари- розстрілу, з конфіскацією майна.

Ухвалою судової колегії у кримінальних справах Верховного Суду України від 26.01.1999 вирок залишено без змін.

Як вказано у клопотанні рішенням судової колегії у кримінальних справах Луганського обласного суду від 29.05.2000 вирок Луганського обласного суду від 05.08.1998 змінено відповідно до глави 2 Закону України від 22.02.2000 "Про внесення змін до КК України, КПК України, України" заміна смертної кари (розстріл) на довічне позбавлення волі. Вказане рішення суду не надано.

Покарання ОСОБА_7 відбуває у Слов`яносербській виправній колонії управління державної пенітарціарної служби України в Луганській області (№60) .

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом п`ятнадцяти років- у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_7 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, обвинувальний вирок стосовно нього набрав законної сили та був звернутий до виконання.

Знаходження на теперішній час виправної колонії, в якій засуджений відбуває покарання, на території України, на якій її державні органи тимчасово не здійснюють свої повноваження, не може вважатися приводом для звільнення від відбування покарання.

Також суд звертає увагу, що статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207 - VII від 15.04.2014 визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з ч.4 ст.7 Кримінально-виконавчого кодексу України правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного покарання.

Вирок стосовно ОСОБА_7 набрав законної сили і є обов`язковим для виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Приписами ч. 12, 13 ст. 154 КВК України визначено, що разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі.

Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації.

Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Колегія суддів зазначає, що для розгляду питання щодо можливості заміни засудженому довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, до клопотання не додані документи, передбачені ст. 154 КВК України, дослідження яких є необхідним. Направлені захисником до суду характеристика на засудженого ОСОБА_7 та довідка про стягнення та заохочення не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони видані посадовою особою т.зв. «ФКУ ВК-7 УФСИН Росії по луганській народній республіці» , тобто установою, яка незаконно створена на тимчасово окупованій території України, а тому такі документи є недійсними і не створюють правових наслідків (частини 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 537,539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотанням захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі або заміни цього виду покарання на позбавлення волі на певний строк відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3