Справа №751/3561/25
Провадження №1-кс/751/963/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 р. місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні міста Чернігова клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000972 від 29.08.2024 р. про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, одруженого, працевлаштованого на посаді директора ДП «Чернігівській облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

слідчий ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання:

1. 23.04.2025 р. до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 на 60 діб без права внесення застави.

2. В клопотанні вказано, що СУ ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000972 від 29.08.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних право-порушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.15 ч.4 ст.191 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 може бути причетним до перешкоджання законній діяльності Збройних сил України в особливий період (період дії воєнного стану), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а саме: в наданні вказівки начальнику філії «Чернігівська ДЕД» ОСОБА_6 фіктивно працевлаштувати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_14 на відповідні посади в ДРП-2 філії «Чернігівська ДЕД», достовірно знаючи, що вони не будуть виконувати службові обов`язки, а мають на меті зарахування на спеціальний військовий облік та отримання відстрочки від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час.

3. 28.02.2025 р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

4. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.03.2025 р. стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 28.04.2025 р.

5. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.04.2025 р. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 28.06.2025 р.

6. Подане слідчим клопотання обґрунтоване неможливістю завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

7. Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження та неможливість запобігти встановленим ризикам жодним із більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив продовжити строк тримання підозрюваному ОСОБА_4 на 60 діб без ви-значенням розміру застави.

ІІ. Позиція сторін:

8. Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, з вище наведених підстав, зазначаючи на те, що встановлені раніше ризики, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, не втратили свою актуальність та продовжують існувати.

Неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчий обґрунтовував необхідністю: 1) допиту свідків; 2) отримання висновків комп`ютерно-технічної та фінансової експертиз; 3) виконання ухвал слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні Сосницької ДЕД та оператора мобільного зв`язку; 4) розсекречення протоколів НСРД.

9. Сторона захисту просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого, одночасно наполягала у разі продовження підозрюваному строку тримання під вартою на визначенні розміру застави.

Підозрюваний заперечував обґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник акцентував увагу на тому, що наведені слідчим в клопотанні ризики мають формальний характер та базуються виключно на припущеннях, а подане клопотання не відповідає вимогам, передбаченим ч.3 ст.199 КПК України, в частині не зазначення викладу обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

ІІІ. Процедура:

10. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

11. Згідно ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою, погоджене з прокурором та, у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України, 22.04.2025 р. надані підозрюваному ОСОБА_4 .

12. Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вар-тою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

IV. Оцінка слідчого судді:

13. Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу відповідно до вимог ст.ст.199,194 КПК України слідчий суддя має з`ясувати наявність ряду обставин на які вказує у поданому клопотанні слідчий та прокурор:

13.1 Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення:

Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Тобто, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно повідомлення про підозру від 28.02.2025 р. директор ДП «Чернігівській облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_4 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних сил України в особливий період (період дії воєнного стану), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України; у перешкоджанні законній діяльності Збройних сил України в особливий період (період дії воєнного стану), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що сукупність наданих слідчим та прокурором доказів, зокрема: наказ на призначення на посади в філію «Чернігівська ДЕД» фіктивно працевлаштованих працівників філії; табелі обліку робочого часу фіктивно працевлаштованих працівників філії «Чернігівська ДЕД»; списки військовозобов`язаних працюючих філії «Чернігівська ДЕД», які подавались на бронювання до ТЦК та СП; повідомлення про бронювання фіктивно працевлаштованих працівників філії «Чернігівська ДЕД»; допити в якості свідків виконроба ДРП-2 філії «Чернігівська ДЕД» ОСОБА_15 та бухгалтера філії «Чернігівська ДЕД» ОСОБА_16 ; матеріали трафіків, які підтверджують факти відсутності на території Чернігівської області в робочий час фіктивно працевлаштованих працівників філії «Чернігівська ДЕД»; огляди інформації, отриманої у операторів мобільного зв`язку (трафіків), відомостей з камер відеоспостереження «Безпечне місто»; огляди мобільних телефонів підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; матеріали НСРД стосовно підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; інші матеріали кримінального провадження у своїй сукупності, показання підозрюваного в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, та на даному етапі досудового слідства є достатніми для продовження щодо підозрюваного строку тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що остаточна оцінка доказів та кваліфікація дій здійснюється судом під час судового розгляду справи. В той же час, матеріали, якими обґрунтоване клопотання та які надані слідчому судді, свідчать, що на даному етапі кримінального провадження досліджені докази об`єктивно вказують про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 114-1 КК України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше втручання у права підозрюваного та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на підтвердження наявності обґрунтованої підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо ймовірної причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Отже доводи підозрюваного про відсутність у матеріалах провадження достатніх доказів його причетності до можливого вчинення вказаних кримінальних правопорушень є безпідставними та спростовуються вищезазначеними матеріалами.

13.2 Наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України:

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти об-ґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Слідчий суддя приймає до уваги доводи слідчого про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, яке може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права, стадію досудового розслідування, обставини вчинення злочинів, а також доведеність стороною обвинувачення того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати на даний час.

Характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має постійне та зареєстроване місце проживання, вік, сталі соціальні зв`язки є одруженим та має на утриманні малолітню дитину, матеріальний стан, відсутність негативних характеризуючих відомостей, позитивна репутація, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки, зокрема, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та встановлених вище особистісних характеристик особи підозрюваного, що обумовлено, в першу чергу, загрозою можливого призначення покарання, а відтак свідчить про обґрунтованість цього ризику. Наслідки ризику втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і його процедура виконання покарання.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує, введення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил.

Зазначена обставина не виключає можливості здійснення підозрюваним спроб перетину кордону у будь-який, у тому числі нелегальний, що фактично виключить можливість його розшуку та унеможливить закінчення досудового розслідування та подальший розгляд кримінального провадження у суді.

Оцінка актуальності ризику переховування має здійснюватися слідчим суддею з огляду на ймовірність існування певних обставин та фактів, що можуть вплинути на підозрювану особу та спонукати її на вчинення певних дій, а не відносно обставин, які вже відбулися. А тому заперечення сторони захисту щодо підтвердження вже існуючого наміру підозрюваного переховуватись від слідства та суду є безпідставною. При цьому з моменту застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній перебував в умовах СІЗО, що виключає можливість оцінити реальність зазначеного ризику та добросовісність його поведінки за умови перебування під дією іншого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими і доводи слідчого про те, що ОСОБА_4 , користуючись контактами з керівництвом ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», про що ним було ствердно зазначено в судовому засіданні, щодо його можливостей, в разі необхідності, поновлення на посаді після звільнення, може особисто, або опосередковано впливати на хід досудового слідства, зокрема, тиснути на свідків у кримінальному провадженні, які є підлеглими працівниками з метою зміни їх показань на свою користь як форми позапроцесуальної протидії розслідуванню кримінального правопорушення, що матиме негативні наслідки для кримінального провадження, оскільки зможе вплинути на повноту чи достовірність показань свідків.

Вищезазначене у своїй сукупності дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на займаній посаді, з огляду на характер та обставини злочину, може незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення ним кримінальної відповідальності (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України).

У цьому контексті, слідчий суддя також звертає увагу, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Переконливими є доводи слідчого про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.171 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , оскільки фактично проти-правну діяльність фігурантів кримінального провадження, яка мала систематичний характер протягом достатньо тривалого часу, було припинено лише у зв`язку з їх викриттям правоохоронців, самі масштаби організації та встановлена на даний час кількість епізодів злочинної діяльності, вказують на те, що до вчинення цих кримінальних правопорушень була залучена значна кількість осіб, які на даний час повністю ще не встановлені, а тому існування цього ризику не буде сприяти забезпеченню швидкому, повному та неупередженому розслідуванню з метою досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Окрім того, підозрюваний і в ході судового розгляду стверджував про правомірність призначення осіб на роботу ДП «Чернігівській облавтодор», а його листування з іншим підозрюваним щодо підбору відповідних кандидатів обумовлено виключно виробничими потребами, тобто є цілком обґрунтовані підстави вважати продовження протиправної діяльності.

Натомість, слідчому судді не подано доказів та не доведено слідчим, на підтвердження того, що існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України щодо перешкоджання провадженню іншим чином у спосіб, який слідчий у клопотанні не конкретизує, фактично ототожнюючи його з ризиком за п.2 ч.1 ст.177 КПК України (за своїм змістом та суттю), що є помилковим, оскільки вказаний ризик є самостійний, а тому його наявність має доводитись незалежно від інших ризиків.

В той же час, слідчому судді не було надано конкретних та обґрунтованих відомостей щодо того, яким чином набуті підозрюваним зв`язки, можуть бути використані для перешкоджання кримінальному провадженню «іншим чином», враховуючи вилучення на відповідних підприємствах службової документації. Тобто, фактично має місце кількісне збільшення заявлених ризиків з дублюванням аналогічних мотивів їх наявності.

Слідчий суддя наголошує, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченої особи кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволяють стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Аргументи захисника про належну процесуальну поведінку підозрюваного в слід-чому ізоляторі, яка, як підкреслює слідчий суддя, з урахуванням цього і є контрольованою, що свідчить про дієвість застосованого запобіжного заходу, та надання підозрюваним показань на даному етапі розслідування не є настільки переконливими, що могло б знизити встановлені слідчим суддею ризики до маловірогідних чи до їх виключення взагалі, оскільки з урахуванням позиції підозрюваного щодо необґрунтованості підозри та при наближенні досудового розслідування до його завершення, за наявності вагомої доказової бази, встановлені ризики продовжують існувати на даний час, у тому числі з огляду на покарання, яке може загрожувати підозрюваному у разі визнання його вин-ним.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що позиція підозрюваного щодо не визнання вини, з огляду на необхідність в ході досудового розслідування проведення ряду слідчих дій, зокрема, не отримано тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні Сосницької ДЕД, свідчить про посилення актуалізації ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що можливість настання ризиків в даному випадку без-посередньо залежить від застосування до обвинуваченого, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, зокрема таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава.

Посилання захисника на соціальні зв`язки та позитивну репутацію підозрюваного не нівелюють доведеність зазначених в клопотанні слідчим ризиків. До того ж, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваній дій, однак, вони не стали для нього стримуючим фактором.

Твердження захисника про неефективність досудового розслідування з огляду на численність слідчих в цьому кримінальному провадженні є безпідставними, оскільки обсяг та характер проведених слідчих дій обумовлені значною складністю злочинів та територіальною віддаленістю місць проживання свідків.

Інші аргументи сторони захисту не потребують детального аналізу слідчим суддею, оскільки не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні та мають вирішуватися шляхом подачі клопотань слідчому чи прокурору в межах строків до-судового розслідування, або при розгляді справи в суді по суті, зокрема, це стосується оскарження кваліфікації дій підозрюваного.

Враховуючи надані сторонами докази, суд вважає, що в конкретній ситуації ризики, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які мали місце та були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу та продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати на даний час та не вичерпались і будуть продовжувати мати місце, у тому числі з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними підозрюваного, впливовості займаної посади та його процесуальною поведінкою.

13.3 Обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування:

Слідчий суддя враховує об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000972 від 29.08.2024 року до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.03.2025 р., з огляду на те, що у кримінальному провадженні не-обхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, зазначених в п.8. цієї ухвали.

Враховуючи наявність існування обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить із обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних право-порушень, продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, що передбачено положеннями ст.199 КПК України, а тому вважає, що належна процесуальна поведінка підозрюваного не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

13.4 Межі строку досудового розслідування у кримінальному провадженні:

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.04.2025 р. строк досудового розслідування кримінального провадження №0000972 від 29.08.2024 р. продовжено до 28.06.2025 р.

13.5 Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів:

Згідно п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, і про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги суть та характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , доведеність існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних пристроїв та можливістю спілкування з іншими особами (в т.ч. свідком у кримінальному провадженні та на цей час невстановленими ймовірно причетними особами, які сприяли підозрюваному у вчиненні даного кримінального правопорушення), що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Зважаючи на високу вірогідність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя приходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує доведеність існування ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, наявність іншого співучасника, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не позбавляє права підозрюваного порушувати питання про зміну обраного йому запобіжного заходу за умови надання відповідних аргументів чи доказів, які не були враховані судом при прийнятті рішення.

Сторона обвинувачення просить не визначати розмір застави, враховуючи положення ч.6 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою).

Суд в даному випадку позбавлений права дискреційного застосування такої нор-ми закону та не може перебирати на себе функції законодавчого органу або своїми рішеннями відступати від правових норм чи змінювати їх.

При цьому слідчий суддя враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(II)/2024 ч.6 ст.176 КПК України визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною). Конституційний Суд України виснував, що ч.6 ст.176 Кодексу не суперечить ст.ст.3,8, ч.ч.1,2 ст.29, ч.1 ст.55, ч.1 ст.62, ч.1 ст. 64 Конституції України.

Також у наведеному Рішенні Конституційний Суд України зауважує, що застосування за частиною шостою ст.176 Кодексу під час дії воєнного стану запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, за наявності ризиків, визначених ст.177 Кодексу, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України.

В даному випадку суд наголошує на тому, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та передбачений ч.1 ст.114-1 КК України прямо посягає на основи національної безпеки України, при цьому, відповідно до ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відтак, перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, зокрема, в період збройного конфлікту завдає безпрецедентної шкоди державі Україні та її обороноздатності в умовах введення на її території воєнного стану у зв`язку з відкритою повномасштабною збройною агресією російської федерації, підриває авторитет ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до закону, сприяє створенню хибного та негативного ставлення суспільства до праці працівників органів державної влади та створює сумніви у патріотичності та служінню народові України.

Отже, оцінюючи можливості визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, в першу чергу, слідчий суддя виходить із фактичних обставин кримінального провадження, що за пред`явленою підозрою, яка є обґрунтованою, та вже на даному етапі охоплює 8 /вісім/ епізодів злочинної діяльності, вчинених за попередньою змовою групою осіб протягом тривалого часу, що носить характер систематичних дій, а також враховуючи запровадження правового режиму воєнного стану, що свідчить про негативний вплив, оскільки перешкоджає законній діяльності ЗСУ в особливий період, а тому достатніх для цього слідчим суддею не встановлено.

Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали продовження перебування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні не надані.

Зважаючи на те, що тривалість застосованого запобіжного заходу не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також враховуючи, що тривалість застосування такого заходу забезпечення зумовлена не тільки тяжкістю кримінального правопорушення, а і складністю справи, об`ємом доказів, великою кількістю свідків та проведеними слідчими та розшуковими діями, а тому не свідчить про порушення принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_4 .

Таким чином, враховуючи викладене, а також дані про особу підозрюваного, конкретні обставини справи, слідчий суддя вважає, що продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на початковій стадії досудового розслідування є об`єктивно необхідним для досягнення мети та дієвості кримінального провадження, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, в той час як застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде відповідати цим потребам та запобіганню існуючим ризикам.

V. Висновок слідчого судді:

14. За таких обставин слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в межах строку досудового розслідування, але не більше строку, передбаченого ч.1 ст.197 КПК України, тобто до 24.06.2025 р.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193-194,196-197,199,205 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 24.06.2025 р. включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1