У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новодмитрівка Баштанського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000087.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20.08.2025 р., з визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн., за умови внесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання.

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та необґрунтованим без дослідження фактичних обставин справи.

Захисник звертає увагу на те, що слідчий суддя, обираючи відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не навів переконливих та обґрунтованих висновків про наявність реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На думку захисника, зазначені ризики є формальними та не підтверджені належними доказами.

Захисник зазначає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є молодою людиною, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, не ухиляється від органів досудового розслідування та виявляє готовність співпрацювати зі слідством.

Захисник вважає, що при розгляді клопотання не дотримано принципу пропорційності, а слідчим суддею не розглянуто можливість застосування альтернативного, менш обтяжливого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, що суперечить вимогам ст. 178 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.

Окрім того, посилання на тяжкість інкримінованого злочину саме по собі не є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, про що також неодноразово зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим слідчого відділення Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000087, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 , всупереч пункту 1 додатку № 1, пункту а) додатку № 2 до Постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», пункту 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 р. та п. 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 р., за невстановлених обставин та у невстановлений час, але не пізніше 25.10.2023 р. виник злочинний умисел, направлений на придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 , за невстановлених обставин, не пізніше 21.06.2025 р. придбав у невстановленої особи, без передбаченого законом дозволу, корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення та один підривач уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, що застосовуються для спорядження ручних осколкових гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42, які, при конструктивному поєднанні, утворюють вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, що відноситься до бойових припасів основного призначення, придатна для вибуху. Вказаний боєприпас ОСОБА_5 почав зберігати без передбаченого законом дозволу у невстановленому місці та зберігав до 20.02 год. 21.06.2025 р.

Під час проведення 21.06.2025 р. в період часу з 20.02 год. по 02.19 год. санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення та один підривач уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, що застосовуються для спорядження ручних осколкових гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42, які, при конструктивному поєднанні, утворюють вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, що відноситься до бойових припасів основного призначення, придатна для вибуху.

Крім того, ОСОБА_5 , у невстановлену дату та час, але не пізніше 30.05.2025 р., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи протиправний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, з метою наживи, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи у невстановленому місці, досяг із невстановленою особою домовленості про придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP, масою не менше 3,1559 гр. шляхом передачі її через, так звану, «схованку» в місці, яке мала повідомити неустановлена особа.

Після цього, у невстановленому місці та у невстановлену дату та час, але не пізніше 30.05.2025 р., зберігаючи вказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_9 про місце та час зустрічі для здійснення передачі особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP, масою не менше 3,1559 гр. з метою подальшого її збуту.

30.05.2025 р. о 10.46 год. ОСОБА_9 у телефонній розмові домовився з ОСОБА_10 про місце та час зустрічі для здійснення продажу останньому особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP, а також повідомив реквізити банківської картки, на яку слід переказати грошові кошти за продаж вказаної речовини.

30.05.2025 р. близько 15.34 год., зберігаючи при собі вказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, ОСОБА_9 перевіз її на власному автомобілі до заздалегідь обумовленого місця по вул. Грушевського в м. Баштанка Миколаївської області з метою збуту ОСОБА_10 .

Після цього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, за попередньою змовою з ОСОБА_5 30.05.2025 р. о 15.34 год., ОСОБА_9 , перебуваючи з ОСОБА_10 по вул. Грушевського в м. Баштанка Миколаївської області, попередньо отримавши від нього грошові кошти в сумі 5 000 грн. шляхом їх переказу на банківську картку № НОМЕР_1 , передав ОСОБА_10 полімерний пакетик з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою 3,1559 г, тим самим незаконно здійснив її незаконний збут.

Крім того, за невстановлених обставин та у невстановлений час, але не пізніше 21.06.2025 р. у ОСОБА_5 , діючого за попередньою змовою з ОСОБА_9 , повторно виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи у невстановленому місці, досяг з невстановленою особою домовленості про придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP, масою не менше 5 г. шляхом передачі її через так звану «схованку» в місці, яке мала повідомити неустановлена особа.

Після цього, у невстановленому місці та у невстановлену дату та час, але не пізніше 21.06.2025 р., зберігаючи вказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, ОСОБА_5 домовився зі ОСОБА_9 про місце та час зустрічі для здійснення передачі особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP, масою не менше 5 гр. з метою подальшого її збуту.

21.06.2025 р. об 11.46 год. ОСОБА_9 у телефонній розмові домовився з ОСОБА_10 про місце та час зустрічі для здійснення продажу останньому особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP, а також повідомив реквізити банківської картки, на яку слід переказати грошові кошти за продаж вказаної речовини.

21.06.2025 р. близько 16.39 год., зберігаючи при собі вказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, ОСОБА_5 перевіз її на власному автомобілі до заздалегідь обумовленого місця по вул. Грушевського в м. Баштанка Миколаївської області з метою збуту ОСОБА_10 .

Після цього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, за попередньою змовою з ОСОБА_5 21.06.2025 р. о 16.39 год., ОСОБА_9 , перебуваючи з ОСОБА_10 в кінці вул. Грушевського з сторони пустиря у м. Баштанка, Миколаївської області, попередньо отримавши від нього грошові кошти в сумі 5 000 грн. шляхом їх переказу на банківську картку № НОМЕР_2 , передав ОСОБА_10 полімерний пакетик з кристалічною речовиною білого кольору, масою близько 5 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, тим самим незаконно здійснив її незаконний збут.

Крім того, за невстановлених обставин та у невстановлений час, але не пізніше не пізніше 21.06.2025 р., більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, не маючи законних джерел прибутку, керуючись корисливим мотивом і, переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення, володіючи злочинними зв`язками з особами, які займаються незаконним виготовленням та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, обрав як джерело доходу протиправну діяльність, пов`язану із незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням з метою збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.06.2025 р., ОСОБА_11 , керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, придбав у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину PVP масою 30 гр., яку, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, транспортував до місця свого проживання, а саме за адресою АДРЕСА_2 , де почав зберігати з метою подальшого збуту.

21.06.2025 р., в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину PVP масою 30 г., яку останній, за наведених обставин, незаконно придбав, транспортував та зберігав з метою подальшого збуту.

22.06.2025 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання, бойових припасів без передбаченого законом дозволу та за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, групою осіб за попередньою змовою.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинах, характер та обставини ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, який не працює, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, його майнового стану, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції, тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норми міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07.04.2025 р. та 07.06.2025 р., допиту свідка ОСОБА_10 , висновку експерта від 12.06.2025 р., обшуків від 21.06.2024 р., довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 88 від 22.06.2025 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду.

Зважаючи на обізнаність підозрюваного про осіб, яким збувалась психотропна речовина та інших ймовірно причетних до цього осіб, тому ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних є доведеним.

Крім того, апеляційний суд вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Такий ризик є обґрунтованим з урахуванням кількості епізодів неправомірної діяльності та кількості виявлених у ОСОБА_5 , за місцем мешкання, предметів, які мають ознаки підготовки до систематичного розповсюдження психотропної речовини, вказує на високий ступінь кримінальної активності підозрюваного.

З огляду на зазначене, перебування ОСОБА_5 на свободі створює реальну загрозу повторного вчинення злочинів аналогічного характеру, що підтверджує обґрунтованість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Вказане спростовує доводи захисника щодо недоведеності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, станом на день постановлення ухвали.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання та міцних соціальних зв`язків, в даному випадку, не спростовують, як встановлені судом першої інстанції обставини, так і мотиви прийнятого судового рішення, з огляду на роль підозрюваного в інкримінованих йому кримінальних правопорушень та початкову стадію досудового розслідування кримінального провадження, а відтак наведені обставини не дають підстав для пом`якшення обраного запобіжного заходу.

Отже, рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про зміну застосованого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_12 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 з визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн. залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3