Провадження № 1-кс/175/1334/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль Рівненського району Рівненської області, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді старшого водія радіолокаційного взводу ВЧ НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,

встановив:

Старший слідчий СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання старший слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 0001080 від 04.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого водія радіолакаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в порушення вимог Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" і ст.ст. 1, 4, 7 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», посягаючи на суспільні відносини в сфері обігу психотропних речовин не пізніше 02 вересня 2025 року (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена) за допомогою свого мобільного телефону замовив через інтернет канал у невстановленої в ході досудового розслідування особи, особливо небезпечну психотропну речовину масою 29,0995 г., маса PVP (1-?феніл-?2-??піролідин-?1-?іл-пентан-?1-?он) становить 19,6742 г., що є особливо великим розміром, яку в подальшому отримав 04 вересня 2025 року у поштоматі № 41933 логістичної компанії ТОВ «Нова пошта», що розташований за адресою: м. Краматорськ, вул. Дніпровська, буд. 4, тим самим незаконно, умисно, придбав та, почав зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено в особливо великому розмірі для особистого вживання без мети збуту.

Того ж дня, а саме: 04 вересня 2025 року солдат ОСОБА_4 був зупинений на відкритій ділянці місцевості, яка розташована біля будинку № 4 по вул. Дніпровська у м. Краматорську працівниками Краматорського РУП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області, де в ході перевірки документів, що посвідчують особу відповідно до положень ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» солдат ОСОБА_4 на запитання про наявність при собі заборонених речей, повідомив про наявність у нього особливо небезпечної психотропної речовини - PVP.

04 вересня 2025 року в період часу з 21:56 годин по 22:57 годину в ході проведення огляду місця події, на відкритій ділянці місцевості яка розташована біля будинку № 4 по вул. Дніпровська у м. Краматорську у солдата ОСОБА_4 виявлено та вилучено ZIP пакет з пазовим замком в якому знаходилась кристалічна речовина, масою 29,0995 г., маса PVP (1-?феніл-?2-??піролідин-?1-?іл-пентан-?1-?он) становить 19,6742 г., що є особливо великим розміром, яку солдат ОСОБА_4 діючи умисно, незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , своїми умисними протиправними діями скоїв незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, в особливо великому розмірі, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 309 КК України.

04.09.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 05.09.2025 дня вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Костопіль, Рівненського району, Рівненської області, громадянину України, який має середню освіту, одруженому, військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старшому водію радіолокаційного взводу ВЧ НОМЕР_1 , солдату, раніше не судимому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч.1, ч.3 ст.7, ч.2 ст.8 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності.

Ліцензуванню підлягають такі види діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів: культивування рослин, розроблення, виробництво, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізація (відпуск), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до вищевказаного переліку.

Статтею 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» визначено, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у спеціально обладнаних приміщеннях здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на цей вид діяльності. Зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Згідно ст.6, ст.10, ст.11 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», діяльність, пов`язана з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин (за винятком психотропних речовин, включених до списку № 2 таблиці III Переліку) і прекурсорів, включених до списку № 1 таблиці IV Переліку, здійснюється підприємствами державної та комунальної форми власності за наявності у них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом.

Діяльність, пов`язана з використанням наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиць II, III Переліку, допускається лише з метою застосування у медичній практиці або для науково-дослідної роботи чи в навчальних цілях та інших цілях, передбачених цим Законом.

Правила виробництва, виготовлення, зберігання, ввезення та вивезення наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до списку №2 Таблиці I «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, 4-MMC (4-метилметкатинон) відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , вилученими речовими доказами та іншими матеріалами в їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 3 ст. 309 КК України карається позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим, до нього відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлені ризики, передбачені у п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177КПК України, зокрема це можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого водія радіолокаційного взводу ВЧ НОМЕР_1 може повернутися до місця постійного розташування військової частини, місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 в наслідок проведення ряду слідчих дій за його участю особисто знайомий з особами, які є свідками у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі може здійснити спроби впливу на вказаних осіб з метою зміни показів.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п.4 ч.1 ст.177 КПК України слідчий зазначає, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може здійснити вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні, як благаючи або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді. Крім цього, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п.5 ч.1 ст.177 КПК України слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за контрактом, може вчинити інший військовий злочин, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 ч. 4 КК України, або дезертирство за ст. 408 ч. 3 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчиненого злочину.

Вищевказане обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст.178 КПК України.

Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості підозрюваного, превалює над принципом поваги до свободи особистості, застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданим, оскільки жоден інший більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити повний контроль над поведінкою підозрюваного та не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.309 КК України, а менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам, описаним в клопотанні, тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що коли вийшов з поштового відділення його зупинили працівники поліції, коли відкрили посилку там замість косметики була коробка з під фарби з якоюсь речовиною, він не розумів що це за речовина, однак поліцейські вирішили, що це наркотична речовина «соль», однак він не знав, що це за речовина. Просив суд в задоволенні клопотання відмовити.

Захисник ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечив щодо застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснив що органом досудового розслідування допущено ряд істотних процесуальних порушень. Час затримання ОСОБА_4 фактично та за протоколом суттєво відрізняється. Підозрюваний є діючим військовослужбовцем, причому два жди сам мобілізовувався, а тому і не має намірів скриватися. Зважаючи на вищевикладене, просив відмовити у задоволенні клопотання та просив обрати альтернативний запобіжний захід у вигляду особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує те, що у судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого водія радіолокаційного взводу ВЧ НОМЕР_1 може повернутися до місця постійного розташування військової частини, місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може здійснити вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні, як благаючи або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді. ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за контрактом, може вчинити інший військовий злочин, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 ч. 4 КК України, або дезертирство за ст. 408 ч. 3 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчиненого злочину.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, яка підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами доданими до клопотання. Також враховує тяжкість покарання у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні вищезазначеного тяжкого злочину, вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , а відтак, докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 буде з високою вірогідністю переховуватись від органу досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, з високою імовірністю буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому більш м`які запобіжні заходи, крім як тримання під вартою є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з вимог ст.ст.178,182 КПК України, зіставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також беручи до уваги матеріальний стан підозрюваного, який має постійний дохід як військовослужбовець, та вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376 КПК України, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 03 листопада 2025 року включно.

Визначити альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи/проходження служби;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженню;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1