УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 Справа №607/8550/25 Провадження №1-кс/607/2416/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 26.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець, Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , із середньо-спеціальною освітою, працюючого термістом ТОВ «САЮЗ», розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000811 від 26.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби щодо ОСОБА_4 , строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000811 від 26.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, 25.04.2025, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , запросив у гості до квартири АДРЕСА_3 , свою знайому ОСОБА_7 , для спільного проведення часу.

Надалі, під час перебування ОСОБА_7 у помешканні ОСОБА_4 , в останнього виник злочинний умисел, направлений на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, а саме вчинення насильницьких дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_7 з використанням геніталій, без добровільної згоди останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 26.04.2025, близько 05 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де також перебувала потерпіла ОСОБА_7 , а саме лежала на ліжку, діючи умисно, з мотивів задоволення свої статевої пристрасті, маючи на меті намір на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_7 з використанням геніталій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи правом на статеву свободу та статеву недоторканість потерпілої, використовуючи психологічне насильство, що проявлялося у застосуванні погроз фізичною розправою, змусив останню зняти верхній одяг та білизну, після чого, усвідомлюючи свою фізичну перевагу перед жінкою, розмістився зверху над стегнами ОСОБА_7 та почав утримувати своїми ногами потерпілу, тим самим завдаючи останній фізичного болю та подавлюючи її рухи, тобто застосовуючи фізичне насильство, схопив за шию руками, при цьому висловлював останній намір вступити із нею у статеві зносини. Тоді, потерпіла ОСОБА_7 почала чинити протидію та кричати, однак ОСОБА_4 , діючи цілеспрямовано та рішуче, проти волі останньої, здійснив із потерпілою вагінальний статевий акт, із використанням своїх геніталій без добровільної згоди ОСОБА_7 .

В подальшому, діючи з єдиним умислом, спрямованим на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_7 з використанням своїх геніталій, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , із застосуванням фізичної сили, повторно задовільнив свою статеву пристрасть шляхом здійснення орального статевого акту, із використанням своїх геніталій з потерпілою ОСОБА_7 , проти волі останньої.

Надалі, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_7 з використанням своїх геніталій, застосовуючи фізичне та психологічне насильство, із застосуванням фізичної сили, повторно задовільнив свою статеву пристрасть шляхом здійснення вагінального статевого акту, із використанням своїх геніталій з потерпілою ОСОБА_7 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження та викликано у останньої переживання страху, смутку, обурення, образи та відрази, оскільки ОСОБА_4 вчинив протиправні дії щодо останньої без її згоди, посягаючи тим самим на статеву недоторканість та нормальний моральний, психологічний стан потерпілої ОСОБА_7 .

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000811 від 26.04.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

26.04.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Слідчий вказує, що підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідка у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло, а саме, приміщення квартири АДРЕСА_3 у період часу із 22:00 год. по 07:00 год., строком на 60 діб, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане слідчим клопотання та просив його задовольнити. Додатково зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 вчиняв дії направленні на переховування від органу досудового розслідування, оскільки відмовився відчиняти двері квартири, у якій перебував працівникам поліції, натомість сховався у кімнаті. З огляду на вказані обставини, органом досудового розслідування було прийнято рішення про проведення невідкладного обушку, з метою затримання підозрюваного та збереження слідів злочину.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання та зазначив, що підозра пред`явлена ОСОБА_4 необґрунтована, а ризики зазначені слідчим у клопотанні не доведенні належними та достатніми доказами. Вказав, що ОСОБА_4 не переховувався від органу досудового розслідування, а був затриманий за місцем свого проживання. Також звернув увагу на відсутність у матеріалах клопотання висновку СМЕ. Просив врахувати, що ОСОБА_4 працює, має постійне місце проживання та одну неповнолітню дитини на утриманні, що свідчить про місці соціальні зв`язки та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника. Додатково зазначив, що він працює термістом у ТОВ «САЮЗ» з позмінним графіком, а саме 4 дні у денну зміну 8 годин, 2 дні вихідних, та 4 дні у нічну зміну 8 годин, 2 дні вихідних, а тому просив застосувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура..

Як вбачається з ч. 1 ст.176 КПК України запобіжними заходами у кримінальному провадженні є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України)..

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000811 від 26.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 26.04.2025 о 10 год. 38 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

26.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол прийняття заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення від 26.04.2025;

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 26.04.2025;

-акт огляду лікаря гінеколога потерпілої ОСОБА_7 від 26.04.2025;

-протокол обшуку від 26.04.2025 проведеного за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 26.04.2025.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

При цьому необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, а слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту не надала беззаперечних доказів на спростування обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що надані стороною обвинувачення докази дають достатні підстави вважати, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та суду, та незаконно впливати на потерпілу та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, є те, що підозрюваний володіє інформацією про вказаних осіб, відтак слідчий суддя вважає доведеним, що підозрюваний ОСОБА_4 може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як потерпіла та свідки, ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та є усі підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній уродженець м. Кременець, Тернопільської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньо-спеціальною освітою, розлучений, працює термістом у ТОВ «САЮЗ», має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

При цьому слідчий суддя відхиляє посилання сторони захисту на можливість застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з підстав того, що останній працює термістом у ТОВ «САЮЗ» з позмінним графіком, зокрема 4 дні день, 4 дні ніч, так як доказів неможливості зміни графіку роботи ОСОБА_4 слідчому судді не подано.

Крім того, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Відповідно вимогам, визначених ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання під особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому ст. 199 КПК України.

Таким чином строк тримання особи під домашнім арештом обмежується строком досудового розслідування і виключень з цього не має.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно матеріалів доданих до клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні 26.04.2025 о 10 год. 38 хв. ОСОБА_9 затримано в порядку ст.208 КПК України та 26.04.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Відтак саме з 26.04.2025 слід виходити при обрахуванні строку досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000811 від 26.04.2025 та обчисленні строку тримання під домашнім арештом.

Беручи до уваги вищевикладене, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби щодо ОСОБА_4 слід задовольнити, застосувавши щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у виді домашнього арешту в певний період доби строком до 23 год. 59 хв. 25.06.2025.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного, обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період доби з 22 год. 00 хв. по 07 год.00 хв., який на думку слідчого судді є достатнім, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені слідчим у клопотанні та підтримані прокурором у судовому засіданні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період доби з 22 год. 00 хв. по 07 год.00 хв., окрім випадків увімкнення сигналу повітряної тривоги, з метою прибуття до укриття.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали та обов`язків, покладених судом визначити до 23 год. 59 хв. 25.06.2025.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 , негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1