єдиний унікальний номер справи 531/161/24
номер провадження 1-кп/531/20/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт по кримінальному провадженню 0000629 від 04 жовтня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зеленківка Чутівського району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта базова-середня, не одружений, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, не працює, не депутат, невійськовозобов`язаний, раніше судимий

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту із зміненим обвинуваченням, ОСОБА_4 , 04.10.2023 близько 10:30 год. перебуваючи поряд із кафе «Чайка», розташованому на залізнично-дорожньому вокзалі, що у м. Карлівка Полтавського району Полтавської області по вул. Привокзальна площа, під час розлиття спиртних напоїв, разом із раніше знайомим йому чоловіком ОСОБА_6 , помітив у нього мобільний телефон марки «Redmi 9С», належний останньому, котрим вирішив заволодіти.

Так, ОСОБА_4 , використовуючи довірливі стосунки, попрохав у ОСОБА_6 даний мобільний телефон з метою здійснення телефонного дзвінка, при цьому не розголошуючи свого дійсного наміру спрямованого на не повернення мобільного телефону.

У подальшому ОСОБА_4 шляхом обману, який виразився у повідомленні завідомо неправдивих відомостей - обіцянок та зловживанням довірою, яке виразилося у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого ОСОБА_6 , умисно, повторно, з корисних мотивів, отримавши мобільний телефон марки «Redmi 9С» у корпусі чорного кольору, вартістю 2 500 грн. та чохлом до нього темно-синього кольору, вартістю 82,50 грн., імітуючи здійснення телефонного дзвінка, непомітно покинув місце скоєного злочину, чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 2 582, 50 грн.

Після чого викраденим майном розпорядився за власним розсудом, а саме продав.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року змінено вартість викраденого майна, яка необхідна для визначення правопорушення як кримінально караного, а розмір викраденого майна, який ставиться обвинуваченому у провину 2582,50 грн. наразі не утворює складу злочину за ч.2 ст. 190 КК України, тому просить провадження закрити.

Обвинувачений та захисник не заперечували щодо задоволення заявленого клопотання, вказавши що наявні всі підстави для закриття провадження за ч.2 ст. 190 КК України відповідно до закону.

Від потерпілого надано клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 278/1566/21, зробила наступний висновок у Постанові від 07 жовтня 2024 року щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки «Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.»

Отже, з 09.08.2024 змінився розмір шахрайства, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

Внесені зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому що скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України про «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2023 на рівні 2684,00 грн.

Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2023, становить 1342,00 грн.

Отже, на час вчинення ОСОБА_4 , інкримінованих дій - 2023 рік, мінімальна сума заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, повинна становити не менше 2684,00 грн. З досліджених матеріалів даного судового провадження встановлено, що вартість заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно ОСОБА_4 становила року 2582,50 грн.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Крім того, згідно п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з 09.08.2024 року втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, яке ставиться у провину ОСОБА_4 , а останній не заперечував проти закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 284, 479-2 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження 0000629 від 04 жовтня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України - мобільний телефон марки «Redmi 9С» у корпусі чорного кольору та чохол до телефону темно-синього кольору - передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 за місцем його фактичного проживання., вважати повернутими.

Копію даної ухвали направити до Відділу поліції №3 Полтавського районного управління поліції Головного правління Національної поліції в Полтавській області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за наявності в його діях ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1