Справа № 643/7702/25
Провадження № 1-кс/643/2624/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004821 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням у якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 16.05.2025 в ході обшуку, а саме транспортний засіб марки «Toyota Sequoia» д.н.х. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , місце зберігання якого визначити штрафний майданчик за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.

Необхідність арешту майна сторона обвинувачення обґрунтовує приналежністю вказаного автомобіля до категорії речових доказів та необхідністю забезпечення його збереження.

Слідчий у судове засідання не з`явився, 22.05.2025 подав заяву у якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити. Крім того, просив долучити до матеріалів кримінального провадження копію повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, 21.05.2025 подав клопотання у якому просив судове засідання по розгляду клопотання проводити без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити з викладених у ньому підстав. Крім того, просив долучити до матеріалів клопотання повноваження слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні, а саме постанову про призначення групи слідчих, постанову про визначення групи прокурорів які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, а також копію ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 19.05.2025 у справі 643/7707/25 про надання дозволу на проведення обшуку.

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав письмові заперечення відповідно до змісту яких просив розгляд клопотання здійснювати без його участі, відмовити у задоволенні клопотання, а у разі його задоволення передати транспортний засіб на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом користування транспортним засобом, з покладенням на останню обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту в повному обсязі у порядку передбаченому КПК України. Вказав, що транспортний засіб належить ОСОБА_3 , яка не є стороною кримінального провадження. Доказів тому, що транспортний засіб був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження у відповідності до ст. 98 КПК України слідчим не надано, тобто слідчим недоведено, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні. Також вказав на те, що обшук, під час якого було вилучено транспортний засіб проведений з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки в матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук транспортного засобу, у зв`язку з цим, докази здобуті під час обшуку не можуть бути використані у кримінальному провадженні, що виключає правові підстави для застосування до нього арешту.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також заперечення представника, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004821 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.05.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України наданням засобів та усунення перешкод, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

ОСОБА_4 16.05.2025 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та після його затримання проведено обшук автомобіля марки «Toyota Sequoia» д.н.х. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебував у його користуванні під час скоєння кримінального правопорушення, що розслідується.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Вказані обставини стороною обвинувачення доведені

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучений автомобіль з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення (на ньому мали безперешкодно перевозитись особи, що мали намір протиправно перетнути державний кордон України) зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (автомобіль обладнаний спеціальними сигналам, застосування яких пов`язано з виконанням п. 3.1. ПДР України) у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення слідчих дій.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цього речового доказу, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Доводи представника щодо проведення обшуку автомобіля без дозволу слідчого судді спростовуються матеріалами долученими до клопотання.

На переконання слідчого судді до автомобіля Toyota Sequoia» д.н.х. НОМЕР_1 за наявності певних доведених стороною обвинувачення обставин також можуть бути застосовані заходи передбачені ст. 96-1 КК України, а арешт цього автомобіля за іншою правовою підставою не суперечитиме меті та процедурі кримінального провадження.

При цьому слідчим суддею вивчалася можливість часткового арешту майна (лише правомочності розпорядження) проте підстави для цього відсутні, оскільки у випадку продовження користування та володінням майном існує велика загроза знищення слідів кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (демонтаж спеціальних засобів, які використовуються у порядку, передбаченому п 3.1. ПДР України).

Таким чином всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. За наведених обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 16.05.2025 в ході обшуку, а саме транспортний засіб марки «Toyota Sequoia» д.н.х. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

У задоволенні вимоги стосовно визначення місця зберігання вилученого майна відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1