СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/3983/25

ун. № 759/14180/25

01 липня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року по справі №759/22471/23 в рамках кримінального провадження №0001795 внесеного до ЄРДР 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року по справі №759/22471/23 в рамках кримінального провадження №0001795 внесеного до ЄРДР 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання заявником зазначено, що на даний час відсутні підстави подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У судове засідання представник власника майна не з`явився та подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Враховуючи, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя не пізніше трьох днів після його надходження до суду, а неявка учасників судового процесу в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи без участі сторін.

Дослідивши матеріали клопотання, наявні докази, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року по справі №759/22471/23 в рамках кримінального провадження №0001795 внесеного до ЄРДР 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а також будівництва на них об`єктів нерухомості, на земельні ділянки, які належать ОСОБА_3 .

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді про арешт майна, метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки доказів, та відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, що дає достатні підстави вважати, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПІС України, наклав арешт на зазначене майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7) ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені клопотання. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Вгопіо/Узкі) проти Польщі» від 22.06.2004).

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що арешт було накладено обґрунтовано ухвалою слідчого судді, водночас на сьогодні потреба у дії цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Разом з тим, такі додаткові доводи щодо необхідності продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, органом досудового розслідування не надано.

У відповідності з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Приймаючи до уваги вищенаведене, керуючись ст.ст. 3, 7, 131, 132, 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року по справі №759/22471/23 в рамках кримінального провадження №0001795 внесеного до ЄРДР 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року по справі №759/22471/23 в рамках кримінального провадження №0001795 внесеного до ЄРДР 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України із забороною відчуження, розпорядження та користування, а також будівництва на них об`єктів нерухомості, із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, із забороною Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області вчиняти дії по реєстрації дозвільних документів на забудову наступних земельних ділянок:

- площею 0,1676 га, із кадастровим номером :06:018:0438,

- площею 0,1864 га, із кадастровим номером :06:018:0439,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0440,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0441,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0442,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0443,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0444,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0445,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0446,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0447,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0448,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0449,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0450,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0451,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0452,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0453,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0454,

- площею 0,056 га, із кадастровим номером :06:018:0455, які

належать на праві власності ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1