Провадження № 1-кс/643/3675/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 :

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Салтівського районного суду міста Харкова клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, № 0000056 від 15.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 367 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, одружений, офіційно не працевлаштований, зі слів раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова 30.06.2025 надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000056 від 15.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення службового злочину, які він вчинив за наступних обставин.

ОСОБА_4 обіймаючи посаду старшого по корпусу відділу режиму і охорони державної установи «Харківський слідчий ізолятор» 14.04.2025 о 08:00 год. заступив на добове чергування згідно наказу №104 дск від 11.04.2025 «Про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу».

Разом з тим установлено, що 06.04.2025 о 23:40 год правоохоронними органами у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

У подальшому, 06.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 152 КК України.

07.04.2025 відносно ОСОБА_8 судом, у межах кримінального провадження, вперше обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 03.06.2025 року.

Починаючи з 08.04.2025 ОСОБА_8 , з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», був поміщений до камери № 55 медичної частини ДУ «Харківський СІЗО».

10.04.2025, враховуючи стан здоров`я ув`язненого ОСОБА_8 , на підставі талону на переміщення ув`язненого від 09.04.2025 та з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», оперуповноважений оперативного відділу ДУ «Харківський СІЗО» капітан внутрішньої служби ОСОБА_9 перемістив ОСОБА_8 із камери № 55 до камерного приміщення №643 корпусного відділення №6 ДУ «Харківський слідчий ізолятор» (далі за текстом - камерне приміщення №643), де останній утримувався до 14.04.2025.

У подальшому, 14 квітня 2025 року о 10:58, на підставі рапорту оперуповноваженого оперативного відділу ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 , який в порушення вимог статті 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення» у частині роздільного тримання різних категорій ув`язнених (засуджених), погоджений в.о. начальника ДУ «Харківський СІЗО» ОСОБА_10 , старшим по режимному корпусу №6 ОСОБА_4 в присутності старшого по режимному корпусу №1 ОСОБА_11 та молодшого інспектора ОСОБА_12 здійснено переведення ув`язненого ОСОБА_8 з камерного приміщення №643 до камерного приміщення №645 режимного корпусу №6 ДУ «Харківський слідчий ізолятор» (далі за текстом - камерне приміщення №645), в якій утримувалися слідчо-заарештований ОСОБА_13 та засуджений ОСОБА_14 .

Далі, 14.04.2024 в період часу приблизно з 10:58 год. до 17:29 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, на ґрунті виниклих неприязних відносин між засудженим ОСОБА_14 та слідчо-заарештованим ОСОБА_15 в камерному приміщенні №645, за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99, виник конфлікт, в ході якого засуджений ОСОБА_14 спричинив ув`язненому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження.

У подальшому, 14.04.2025 за викликом старшого по корпусу №6 відділу режиму і охорони ОСОБА_4 про виникнення конфліктної ситуації у камерному приміщенні №645 між ув`язненими, ЧПНСІ ОСОБА_16 близько 16:20 прибув до камерного приміщення №645, де особисто спілкувався із ув`язненим ОСОБА_8 . В подальшому, в проміжок часу з 16:20 год. по 17:29 год., під час виконання функціональних обов`язків у ОСОБА_16 , в межах своєї зони відповідальності, розуміючи, в силу займаної посади та професійного досвіду, що ОСОБА_8 мав видимі тілесні ушкодження, поверхнево оглянув останнього та усвідомлюючи наслідки відповідальності за свої недбалі дії, що призвели до побиття ОСОБА_8 , з метою приховання вищезазначених власних правопорушень, а також правопорушень підлеглих співробітників, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , старшого по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №6 ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , що полягало у не здійсненні організації та забезпечення охорони нагляду ізоляції ув`язнених та засуджених, а також відсутності контролю за несенням служби особового складу чергової та денної зміни. ОСОБА_16 розуміючи не спроможність одноособово вчинити такі протиправні дії, прийняв рішення залучити до вчинення кримінального правопорушення підлеглого з числа чергової зміни, а саме: ОСОБА_17 , якого викликав, з метою можливості переведення ОСОБА_8 до іншого камерного приміщення.

Далі ОСОБА_17 разом з ОСОБА_4 о 17:29 зайшли до камерного приміщення №645 де зліва від вхідних дверей біля стіни сидів ув`язнений ОСОБА_8 , який перебував у фізично безпорадному стані, на що вказувало сидяче положення ОСОБА_8 , наявність тілесних ушкоджень, слідів засохлої крові на обличчі та у брудному одязі. Ігноруючи важкий фізичний стан здоров`я ОСОБА_8 , що супроводжувався постійним болем та стогнаннями, утримували останнього з 17:29 до 17:48 у черговій частині, яка тимчасово розташована в камерному приміщенні №639, не надали ув`язненому ОСОБА_8 медичну допомогу, не вжили заходів щодо виклику карети швидкої медичної допомоги та не помістили ОСОБА_8 до медичної частини під постійний нагляд, а навпаки, для надання вигляду законності переведення ОСОБА_8 до іншого камерного приміщення необхідне документальне підтвердження, ОСОБА_17 власноруч склав рапорт, що начебто з метою недопущення розвитку конфліктної ситуації необхідно перемістити ув`язненого ОСОБА_8 до камери № 131 режимного корпусу № 1. Вказане рішення прийнято безпідставно та протизаконно, в порушення вимог статті 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення» у частині роздільного тримання різних категорій ув`язнених (при триманні ОСОБА_8 в камері № 131 режимного корпусу № 1 СІЗО порушені вимоги роздільного тримання, оскільки з особами, взятими під варту, тримався транзитно-пересильний засуджений ОСОБА_18 , що не відповідає вимогам законодавства), разом з цим вказаний рапорт погоджено в.о. начальника ДУ «Харківський СІЗО» ОСОБА_10 , тим самим ОСОБА_17 легалізував свої нібито «правомірні» дії.

В подальшому, о 17:48 взявши під руки ув`язненого ОСОБА_8 виведено з чергової частини на вихід з режимного корпусу №6 ОСОБА_4 у супроводі ОСОБА_17 та ОСОБА_12 з метою поміщення до камерного приміщення №131 режимного корпусу №1 ДУ «Харківський слідчий ізолятор». На шляху до виходу з режимного корпусу №6 ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ув`язнений ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 постійно стогнав від болю та скаржився на свій стан здоров`я, проте ОСОБА_4 підтримуючи під пахви ОСОБА_8 проігнорував скарги останнього та цілеспрямовано за допомогою ув`язнених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 понесли ОСОБА_8 до режимного корпусу №1 з метою подальшого поміщення до камерного приміщення №131. Перед вхідними дверима режимного корпусу №1 ув`язненого ОСОБА_8 поклали на підлогу для відкриття вхідних дверей та о 18:24 останнього занесли на пост №6 інші ув`язнені в супроводі ОСОБА_4 та молодшого інспектора ОСОБА_22 помістивши до камерного приміщення №131. Також, при поміщені 14.04.2025 ОСОБА_8 до камерного приміщення № 131 режимного корпусу № 1, останньому не було надано окреме спальне місце і постільну білизну, а поміщено на підлогу біля санвузла вказаної камери. В подальшому о 18:27 приміщення камери №131 покинули ОСОБА_4 та ОСОБА_22 , залишивши у вказаній камері ув`язненого ОСОБА_8 з явними ознаками важкого стану здоров`я.

В подальшому, під час перебування ОСОБА_8 в камерному приміщенні №131 його стан здоров`я продовжував погіршуватись, про що свідчило те, що він перебував на підлозі у лежачому положенні та був знерухомлений.

Встановлено, що своєчасна та надана в повному обсязі медична допомога могла б позитивно вплинути на несприятливий перебіг захворювання та перешкодити настанню смерті ОСОБА_8 .

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 шляхом ретельного динамічного спостереження могли визначити ознаки погіршення стану ОСОБА_8 , зокрема зниження рівня свідомості, порушення неврологічного статусу, ознаки суттєвих больових відчуттів, порушення функції зовнішнього дихання, підвищену рухову активність чи навпаки гіподинамію, проте, з метою укриття власної службової недбалості, що призвела до побиття ОСОБА_8 , вчинили протиправні дії, що спричинило тяжкі наслідки, а саме призвели до смерті 15.04.2025 ув`язненого ОСОБА_8 від сукупної травми тіла з ушкодженням внутрішніх органів, м`яких тканин та переломами кісток скелета.

У свою чергу, старший по корпусу №6 відділу режиму і охорони ОСОБА_4 , не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча в силу посади, вищевказаних функціональних обов`язків та професійного досвіду повинен був і міг їх передбачити, перебуваючи на території ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у період часу з 16:20 до 00:30 тобто до часу настання смерті ОСОБА_8 , у порушення вимог пунктів 7, 10 глави 7 розділу ІІ Інструкції, пунктів 2.1, 2.2., 2.3, 2.4, 2.5, 2.7, 2.8. глави 2 посадової інструкції старшого по корпусу відділу режиму і охорони ДУ «Харківський слідчий ізолятор», не здійснив додержання заходів для підтримання дисципліни серед ув`язнених, не ліквідовував порушення і не припинив небезпечні дії ув`язнених; не проінформував медичну частину про невідкладну медичну допомогу ув`язненому ОСОБА_8 , що у свою чергу в сукупності, привело до незаконного поміщення ОСОБА_8 до камерного приміщення №645 та подальшого спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень з боку засудженого ОСОБА_14 , що спричинило загибель ОСОБА_8 у період часу між 23:30 14.04.2025 до 00:30 15.04.2025, чим ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 367 КК України.

У подальшому, 14.04.2025 за викликом старшого по корпусу №6 відділу режиму і охорони ОСОБА_4 про виникнення конфліктної ситуації у камерному приміщенні №645 між ув`язненими, ЧПНСІ ОСОБА_16 близько 16:20 прибув до камерного приміщення №645, де особисто спілкувався із ув`язненим ОСОБА_8 . В подальшому, в проміжок часу з 16:20 год. по 17:29 год., під час виконання функціональних обов`язків у ОСОБА_16 , в межах своєї зони відповідальності, розуміючи, в силу займаної посади та професійного досвіду, що ОСОБА_8 мав видимі тілесні ушкодження, поверхнево оглянув останнього та усвідомлюючи наслідки відповідальності за свої недбалі дії, що призвели до побиття ОСОБА_8 . З метою приховання вищезазначених власних правопорушень, а також правопорушень підлеглих співробітників, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , що полягало у не здійсненні організації та забезпечення охорони нагляду ізоляції ув`язнених та засуджених, а також відсутності контролю за несенням служби особового складу чергової та денної зміни, ОСОБА_16 розуміючи не спроможність одноособово вчинити такі протиправні дії, прийняв рішення залучити до вчинення кримінального правопорушення підлеглого з числа чергової зміни, а саме: ОСОБА_17 , якого викликав, з метою можливості переведення ОСОБА_8 до іншого камерного приміщення.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідування час, проте не пізніше 16:20 год. у старшого по корпусу відділу режиму і охорони ОСОБА_4 виник злочинний умисел на залишення без допомоги ОСОБА_8 , який перебував в небезпечному для життя стані та ОСОБА_4 , будучи зобов`язаним піклуватись про ОСОБА_8 і маючи змогу надати йому допомогу, умисно не піклувався про ОСОБА_8 та не надав допомогу.

Окрім цього, встановлено, що своєчасна та надана в повному обсязі медична допомога могла б позитивно вплинути на несприятливий перебіг захворювання та перешкодити настанню смерті ОСОБА_8 .

Також встановлено, що ОСОБА_4 шляхом ретельного динамічного спостереження міг визначити ознаки погіршення стану ОСОБА_8 , зокрема зниження рівня свідомості, порушення неврологічного статусу, ознаки суттєвих больових відчуттів, порушення функції зовнішнього дихання, підвищену рухову активність чи навпаки гіподинамію, проте реалізуючи злочинний умисел ігноруючи обов`язок піклуватись за ОСОБА_8 залишив його в небезпеці, в результаті чого спричиненні тяжкі тілесні ушкодження призвели до смерті 15.04.2025 ув`язненого ОСОБА_8 від сукупної травми тіла з ушкодженням внутрішніх органів, м`яких тканин та переломами кісток скелета, хоча своєчасна та надана в повному обсязі медична допомога могла би позитивно вплинути на несприятливий перебіг захворювання та перешкодити настанню смерті ОСОБА_8 , чим ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 135 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та або суду: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість підозри, ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: письмовими доказами по кримінальному провадженню, висновками експертних досліджень, а також іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Підстави застосування запобіжного заходу обґрунтовуються можливістю настання таких ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,

Зважаючи на тяжкість можливого призначення покарання та його невідворотність, відсутність санкції альтернативної реальному покаранню за вчинення корупційних злочинів, підозрювана може на будь-якій стадії переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину полягає у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило загибель людини, а також в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані особою яка зобов`язана була піклуватись про цю особу і мала змогу надати їй допомогу, що привело до смерті особи. На зазначеній стадії досудового розслідування вживаються заходи направлені на вилучення та дослідження письмових доказів, в той же час підозрюваний може спотворити або знищити окремі з доказів по кримінальному провадженні.

Незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні;

В ході досудового розслідування вбачається за необхідне та планується проведення допиту низки осіб, у якості свідків, серед яких працівники ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - співробітників з якими підозрюваний знайомий та перебуває у службових стосунках та на яких останній може здійснювати вплив; осіб з кола спецконтингенту на яких останній також може здійснювати вплив; в межах досудового розслідування проведено низку експертних досліджень, які становлять ключову доказову базу у кримінальному провадженні, та є беззаперечними доказами, з метою нівелювати які, підозрюваний також може здійснити позаслужбовий вплив на експерта;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Підозрюваний ОСОБА_4 є співробітником правоохоронного органу, має тривалий досвід роботи в правоохоронних органах. Обізнаний про форми та методи роботи правоохоронних органів, а з метою перешкоджання слідству із використанням особистих знайомств, в тому числі із використанням корупційних стосунків, може вжити поза процесуальні методи.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

При цьому за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 367 КК України передбачено покарання у вигляді від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст.177 КПК України перевищує можливі позитивні характеристики підозрюваного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 являється єдиним гарантованим та можливим способом контролювати його поведінку працівниками Національної поліції, унеможливити його спілкування зі свідками, що в свою чергу не дасть можливості ОСОБА_4 узгодити як свої показання, так і свою лінію захисту з метою перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитись від кримінальної відповідальності.

Із врахуванням наявності таких ризиків, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а запобігти ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо, слідство приходить до висновку про те, що жоден із запобіжних заходів, крім домашнього арешту, не зможе запобігти доведеним у ході досудового розслідування ризикам,

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання, з підстав зазначених у ньому.

Захисник у судовому засіданні відносно клопотання про цілодобовий домашній арешт заперечував. Зазначив, що стороною обвинувачення не доведено, що підозра ОСОБА_4 є обґрунтована; не зазначено якими саме реальними та об`єктивними доказами чи доводами обґрунтовується наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України; у клопотанні не вказано чому інші запобіжні заходи не можуть запобігти заявленим ризикам. Також зазначив, що стороною обвинувачення порушено право на захист, оскільки з моменту повідомлення про підозру, ОСОБА_4 не було допитано. Також вказав, що ОСОБА_4 з 22.05.2025 звільнений з посади яку обіймав у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що ще раз підтверджує відсутність ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, встановив таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000056 від 15.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 367 КК України. Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 367 КК України ОСОБА_4 повідомлено 27.06.2025.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Статтею 181 КПК України передбаченого, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного клопотання підлягають встановленню та врахуванню обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, та підстави застосування запобіжного заходу, регламентовані ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. («O. v. Norway», n. 33926).

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі, вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Інші ризики слідчий суддя вважає необґрунтованими та недоведеними, зокрема через те, що в основі тверджень сторони обвинувачення лежать відомості щодо місця роботи ОСОБА_4 , проте останній звільнений з установи 22.05.2025.

Враховуючи те, що прокурор довів суду виняткові обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід, домашній арешт, із зобов`язанням не залишати житло за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 годин 00 хвилин до 07 годин 00 хвилин наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора, або суду, який є співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, у межах строку досудового розслідування. При цьому, такий режим може перериватись необхідністю отримання медичної допомоги, необхідності прослідування до місць цивільного захисту, та необхідності виконання процесуального обов`язку явки за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування, тобто до 23:59 27.08.2025.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не залишати житло за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 годин 00 хвилин до 07 годин 00 хвилин наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора чи до суду за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Копію ухвали направити до Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, для виконання за місцем фактичного проживання підозрюваного.

Згідно вимог ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 03.07.2025 о 12:45.

Слідчий суддя ОСОБА_23