печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

18 липня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 24.01.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 60000013 від 24.01.2025року, стосовно вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, зокрема, ризик переховування, оскільки за вчинення інкримінованих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 діянь передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, ризик впливу на свідків.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні захисники заперечували проти продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просили зменшити заставу до мінімального розміру.

Обвинувачені підтримав думку захисника.

Вирішуючи питання стосовно продовження чи зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

Так ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначається, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, зокрема, характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинене кримінальне правопорушення, тобто, чим більш сувора санкція передбачена за кримінальне правопорушення, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув?язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв?язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Так, суд вважає, що ризики, визначені ухвалою про застосування запобіжного заходу, наразі лишаються дійсними та триваючими, зокрема, ризик переховування від суду, впливу на свідків, з метою зміни їх показань, та ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення.

Виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акта до суду, продовжити строк дії застосованого запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до 13.09.2025.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Разом з тим, суд бере до уваги доводи захисників щодо непомірності для обвинувачених застави у розмірах, що перевищує вимоги передбачені п. 2 ч. 5 ст. 182 УПК України, оскільки вони підтверджуються фактичними обставинами - подальшим перебуванням під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під вартою протягом всього строку запобіжного заходу.

З огляду на встановлені ризики, враховуючи при цьому особу обвинувачених, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, застосованого до обвинувачених, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, суд вважає, що застава у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як передбачено п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України, буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне зменшити обвинуваченим розмір застави, визначивши його у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

При визначені розміру застави, суд враховує конкретні обставини інкримінованих діянь, тяжкість кримінальних правопорушень, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, відомості, які характеризують особу обвинувачених.

Таким чином, суд вважає, що застосований до обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості ще не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинувачених, характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленням від суду, стан їх здоров`я наразі не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 201, 314, 376, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Міру запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк дії цього запобіжного заходу до 13.09.2025 включно.

Одночасно визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави як альтернативний запобіжний захід.

Визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

р/р UA1012089;

МФО (код банку) 820172;

Одержувач ТУ ДСАУ в м. Києві;

ЄДРПОУ банку: 26268059;

Банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ.

Міру запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк дії цього запобіжного заходу до 13.09.2025 включно.

Одночасно визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,запобіжний захід у вигляді застави як альтернативний запобіжний захід.

Визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

р/р UA1012089;

МФО (код банку) 820172;

Одержувач ТУ ДСАУ в м. Києві;

ЄДРПОУ банку: 26268059;

Банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинувачених з-під варти та повідомити про це усно і письмово прокурора та суддю Печерського районного суду м. Києва.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені, вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1