Провадження № 1-кп/202/814/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпра, клопотання захисника про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 29.03.2023 року до ЄРДР за № 0000215, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Верхній Рогачик, Херсонської обл., громадянки України, яка проживає в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.4 ст.191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000215 від 29.03.2023 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.4 ст.191 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Захисники обвинуваченої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали до суду письмове клопотання про повернення обвинуваченого акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000215 від 29.03.2023 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.4 ст.191 КК України. В обґрунтування вказаного клопотання посилаються на те, що обвинувальний акт в порушення вимог п.3 ч. 2 ст. 291 КПК України не містить відомостей щодо потерпілого, хоча факт спричинення майнової шкоди є одним з елементів об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 191 КК України. Крім того, в порушення п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є неконкретизованим та надуманим.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позицію захисників.

Заслухавши думку прокурора, який заперечував щодо задоволення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.4 ст.191 КК України підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Так, згідно з вимогамист. 314 КПКУкраїни суд вправі у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно вимог п. п. 3, 5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності викладених в обвинувальному акті встановлених обставин вчинення злочину повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв відповідності ознакамстатей (частин статей) Кримінального кодексу України кримінальна відповідальність за якими, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положеньЗакону України"Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 7 ст. 55 КПК України визначено, що якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Згідно постанови слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 від 15.12.2023 в якості потерпілої сторони у кримінальному провадженні № 0000215 від 29.03.2023 року визаноно Дніпровську територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Днічпропетровська від 18.11.2024 вищевказану постанову слідчого скасовано, оскільки як встановлено судом та не заперечується жодним із учасників провадження, уповноважений представник Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або про залучення до провадження як потерпілого не подавав, крім того він не надав письмової згоди на визнання його потерпілим.

Таким чином, уповноважений представник Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради на стадії досудового розслідування кримінального провадження відмовився від визнання його потерпілим, із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення не звертався, заяву про залучення його до провадження як потерпілого не подавав, та на підставі ч. 7 ст. 55 КПК України, слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.

Крім того, позиція Верховного Суду щодо поняття «потерпілий», викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 439/397/17:

пункт 17. Поняття «потерпілий» є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі.

пункт 22. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

пункт 23. У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В Ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 234/16822/18 передбачено:

«…кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості залучення до провадження постраждалу особу та набуття нею статусу потерпілого, якщо вона цього не бажає, у такому разі її можна залучити до провадження лише як свідка...».

Враховуючи вищевикладене, слідчий, прокурор або суд позбавлені можливості самостійно визнавати особу потерпілою без заявлення нею заяви про вчинення кримінального правопорушення, заяви про визнання потерпілою особо або письмової згоди про залучення її в кості потерпілої особи.

Крім того, формулювання обвинувачення сформовано наступним чином: «У невстановленому досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.02.2022 року та невстановленому місці у заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради ОСОБА_6 за попередньою змовою із директором ПП «Днепрогорстрой» ОСОБА_8 , виник умисел на розтрату чужого майна, а саме: грошових коштів Дніпровської міської ради у великому розмірі.

Тоді як ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2024 року, скасовано повідомлення про підозру відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001309 від 15.12.2023 року.

Крім того, відповідно до відповіді на запит старшого слідчого СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 21.03.2025 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001309 від 15.12.2023 року на даний час триває, про підозру в рамках даного кримінального провадження на даний час жодній особі не повідомлено.

З урахуванням вищевикладених обставин, а також беручи до уваги той факт, що повідомлення про підозру щодо директора ПП «Днепрогорстрой» ОСОБА_8 було скасовано, суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 про вчинення нею злочину за попередньою змовою, є юридично необґрунтованим і суперечить принципам справедливості та правової визначеності. Відсутність належного правового статусу співучасника у ОСОБА_8 виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_6 як вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Вищезазначені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направляється до суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повній мірі визначено коло обставин, що підлягають дослідженню та перевірці їх доказами під час судового розгляду та впливають на визначення правової кваліфікації даного кримінального правопорушення, що перешкоджає призначенню судового розгляду, під час якого передбачено оголошення обвинувального акту та роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченій особі, що тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту. Наведене також позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України.

Таким чином, дослідивши повно, всебічно та об`єктивно матеріали кримінального провадження та клопотання сторони захисту, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні в порушення ч.2 ст.291 КПК України не містить чіткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, які відповідали б вимогам п.13 ч.1 ст.3, ст.110 КПК України, а тому він підлягає поверненню прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Керуючись ст. 7, 109,291, 314, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника про повернення обвинувального акту задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 29.03.2023 року до ЄРДР за № 0000215, у відношенні ОСОБА_6 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.4 ст.191 КК України повернути прокуророві у кримінальному провадженні Дніпропетровської обласної прокуратури, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпра.

Головуючий суддя ОСОБА_1