Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/5667/25
Провадження № 1-кп/644/726/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000760 від 28 травня 2025 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року, точного часу та місця, досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи передбаченого законом дозволу, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з правопорушеннями проти громадської безпеки, та діючи зі злочинним умислом, спрямованим на придбання боєприпасів, з метою подальшого їх зберігання, без передбаченого законом дозволу, усупереч вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядам несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 662 від 21.08.1998 року і Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, усвідомлюючи протиправний характер свого злочинного умислу, отримав за місцем свого мешкання від невстановленої досудовим розслідування особи як подарунок ручну осколкову гранату типу Ф-1 та ручну осколкову гранату М67, тим самим придбавши їх та почав незаконно зберігати бойові припаси за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

При цьому, ОСОБА_4 про придбання та зберігання вказаних предметів до органів поліції не повідомив, добровільно не здав, таким чином без передбаченого законом дозволу незаконно придбав та зберігав вказані гранати.

28.05.2025 в період часу з 00:26 год по 01:37 год за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , старшим слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_6 проведено огляд, в ході якого у кімнаті № 3 на дивані виявлено та вилучено: ручну гранату Ф-1, до якої приєднаний підривач УЗРГМ та ручну гранату М67, до якої приєднаний підривач М213, які відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/121-25/13513 від 12.06.2025 у своїй сукупності (штатному з`єднанні) відносяться до категорії бойових приписів.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи в супереч вимогам Закону, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки внаслідок своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, придбав та зберігав за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , бойові припаси, без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, 27.05.2025 приблизно о 20:00 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , де на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли між ним та співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відбувся словесний конфлікт, в подальшому ОСОБА_4 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи діяти саме таким чином, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та наніс один удар кулаком правої руки в ділянку щелепи та нижньої губи потерпілої, після чого наніс два удари кулаком лівої руки у праву скроневу ділянку та ділянку правого ока потерпілої, в результаті потерпіла почала падати на підлогу, після чого ОСОБА_4 наніс ще один удар кулаком лівої руки у ділянку правого плеча потерпілої.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09/450-С/2025 від 28.05.2025 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді ділянки травматичного набряку м`яких тканин, синців та забійної рани на голові, синця на правій руці, по ступеню тяжкості це тілесні ушкодження які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, вказав, що жалкує про вчинене. Пояснив, що зберігав гранати з метою самозахисту, оскільки триває воєнний стан та, на його думку, наявна можливість просування ворожої армії у бік міста Харкова. З приводу завдання тілесних ушкоджень вказав, що потерпіла у справі є його колишньою дружиною, з якою він фактично проживає разом. 27.05.2025 року він разом з потерпілою у справі вживали алкогольні напої, у них виник словесний конфлікт в результаті якого він наніс останній удари за кількістю та механізмом, вказаними в обвинувальному акті. Також, вказав про наявність у нього хронічних захворювань, в тому числі бронхіальної астми.

Потерпіла ОСОБА_7 звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вказала, що підтримує обвинувачення у відношенні ОСОБА_4 , від подання цивільного позову відмовляється за власним бажанням.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ОСОБА_4 змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників кримінального провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому суд обмежився дослідженням доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 доведена, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України, як придбання та зберігання бойових приписів без передбаченого законом дозволу та за ч.1 ст.125 КК України, як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог положень ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію прокурора.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд у кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, з середньою освітою, розлучений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, пенсіонер, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, страждає рядом хронічних захворювань, серед яких бронхіальна астма.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд зазначає, що у справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.125 КК України, суд виходить із принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд доходить висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263, ч.1 ст.125 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі.

Оцінюючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, який, раніше не судимим, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання, строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання, а саме з 28.05.2025 по 30.05.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, та на підставі ч. 7 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання термін перебування під цілодобовим домашнім арештом з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, з 31.05.2025 до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту обраний ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова на строк до 28.07.2025 слід до вступу вироку у законну силу - залишити без змін, але не більше ніж на два місяці, починаючи з дати проголошення даного судового рішення. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення в тому числі й умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з п.3 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Крім того, пунктом 3 частиною 9 ст.100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Разом з тим, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 24.02.2022 року введено воєнний стан на 30 діб, який в подальшому був продовжений та триває до теперішнього часу.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №186-р від 26.02.2022 року, із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням КМУ №225-р від 16.03.2022 року, вирішено передати необхідне для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану конфісковане майно, майно, визнане безхазяйним, майно, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання (у тому числі майно, визначене у статті 184 Митного кодексу України), що за правом успадкування чи на інших законних підставах перейшло у власність держави, до сфери управління Державної служби з надзвичайних ситуацій, Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами.

У разі коли майно, визначене в абзаці першому цього пункту, не було передано в установленому порядку, таке майно передається відповідній обласній військовій адміністрації за місцем його знаходження після погодження із зазначеними в цьому пункті державними органами.

Таким чином, враховуючи введення з 24.02.2022 року воєнного стану на території України, необхідність забезпечення потреб оборони держави, забезпечення національної безпеки, відсічі збройної агресії російської федерації проти України, усунення загрози небезпеки, державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також, що чинним законодавством передбачено можливість передачі конфіскованого майна, що перейшло у власність держави, Збройним Силам України, суд вважає, що речові докази у справі - корпус ручної осколкової гранати іноземного виробництва М67, на бічній поверхні якого маються маркувальні позначки: «GRENADE, HAND, FRAG. ,DELAY, M67 COMP B DAZ14F002-012», «TNS13J024-0252168», корпус ручної осколкової гранати Ф1, на донній частині якого мається маркування «irv 17/74 Т 3/52»; підривач до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ, на спусковому важелі якого мається позначки «17/74 UZRGM irv» та на внутрішній стороні мається маркування «ТК 9 3», підривач до осколкових гранат іноземного виробництва М213, на спусковому важелі якого маються маркування: «FUZE М213 CTJ14E 506-002», підлягають конфіскації у власність держави в особі Міністерства оборони України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 29.05.2025 року у справі № 644/4728/25 підлягає скасуванню

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 50, 66, 67, 69, 75, 76, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

за ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів дозодів громадян, що складає 850 грн..

Відповідно до ст.70 КК України, призначити остаточно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.5 ст.72 КК України,зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання у вигляді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту його затримання, а саме з 28.05.2025 по 30.05.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ч.7 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання у вигляді позбавлення волі термін перебування під цілодобовим домашнім арештом з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, з 31.05.2025 до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього на цей період такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , у виді цілодобового домашнього арешту, до вступу вироку у законну силу - залишити без змін, але не більше ніж на два місяці, починаючи з дати проголошення даного судового рішення (тобто до 22.09.2025).

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, вилучити речові докази, а саме корпус ручної осколкової гранати іноземного виробництва М67, на бічній поверхні якого маються маркувальні позначки: «GRENADE, HAND, FRAG.,DELAY, M67 COMP B DAZ14F002-012», «TNS13J024-0252168», корпус ручної осколкової гранати Ф1, на донній частині якого мається маркування «irv 17/74 Т 3/52», які поміщені до сейф-пакету НПУ PSP 1201239; підривач до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ, на спусковому важелі якого мається позначки «17/74 UZRGM irv» та на внутрішній стороні мається маркування «ТК 9 3», підривач до осколкових гранат іноземного виробництва М213, на спусковому важелі якого маються маркування: «FUZE М213 CTJ14E 506-002», які поміщено до сейф-пакету НПУ PSP 1201238, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, вилучити у власність держави в особі Міністерства оборони України.

Речовий доказ - відеозапис від 27.05.2025 року з нагрудного реєстратора патрульного ОСОБА_9 , який міститься на флеш - носії, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Харкова від 29.05.2025 року у справі № 644/4728/25, -скасувати

Судові витрати за проведення в кримінальному провадженні № 0000760 від 28.05.2025 року судової вибухово - технічної експертизи № КСЕ-19/121-25/13513 від 12.06.2025 року в сумі 7131,20 грн. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393,395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Індустріальний районний суд м. Харкова, протягом тридцяти діб з моменту проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Індустріальному районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 24 липня 2025 року в одному примірнику.

Головуючий