УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 Справа №607/13045/25 Провадження №1-кс/607/3683/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання начальника СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження №0000189 від 23.06.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексашкіно, Пітерського р-ну., Саратовської обл., російської федерації, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який є батьком 4 неповнолітніх дітей, в силу статі 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, та у разі задоволення клопотання, визначити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також існують ризики, зазначені у п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала вказане клопотання, з наведених у ньому мотивів.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що захист своїх прав буде здійснювати самостійно та це не пов`язано з його матеріальним становищем. Повідомив, що копія клопотання йому вручена, суть підозри йому зрозуміла, свою вину у вчиненні злочину визнає, щодо задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей та немає змоги внести заставу, якщо вона буде визначена.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000189, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_4 те, що у останнього при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місці та часі, виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

Так, при невстановлених слідством обставинах місці та часі ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, незаконно придбав кристалічну речовину білого кольору, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентал-1-он), що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено та розпочав незаконно зберігати вказані речовини з метою їх подальшого збуту.

Надалі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин ОСОБА_4 дистанційним методом, з використанням мережі Інтернет - месенджера «Viber», у ранкову пору 23.06.2025 почав збувати кристалічну речовину білого кольору, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентал-1-он), що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, залишаючи їх у певному місці, шляхом здійснення так званих «закладок», які повинні містити в собі певну масу особливо небезпечної психотропної речовини, яка поміщена у колби конусо-подібної форми типу «епендорфа», що обмотані клейкою стрічкою типу «ізолента».

23.06.2025, близько 08 год. 30 хв., у лісовому масиві, що поблизу населеного пункту с. Великі Гаї, Тернопільського району, Тернопільської області було виявлено ОСОБА_4 , який зберігав при собі вісім медичних шприців із речовиною невідомого походження та так звану «закладку» у вигляді прозорої пластикової колби конусо-подібної форми типу «епендорфа», обмотану клейкою стрічкою типу «ізолента», в середині якої містилась кристалічна речовина білого кольору, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентал-1-он), що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Надалі, під час огляду місця події у період з 11 год. 12 хв. по 11 год. 42 хв. 23.06.2025, у лісовому масиві, що поблизу населеного пункту с. Великі Гаї, Тернопільського району, Тернопільської області було виявлено та вилучено вісім шприців із речовиною невідомого походження та так звану «закладку» у вигляді прозорої пластикової колби конусо-подібної форми типу «епендорфа», обмотану клейкою стрічкою типу «ізолента», в середині якої містилась кристалічна речовина білого кольору, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентал-1-он), що відповідно до ст. 2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 року та Списку № 2, Таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, та яку ОСОБА_4 зберігав при собі, з метою збуту.

Підозрюваний ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, 23 червня 2025 року о 11 год. 41 хв.

24.06.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Санкцією ч.2 ст. 307 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 23.06.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.06.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 23.06.2025; протоколом огляду від 23.06.2025; протоколом огляду (додатковий огляд місця події) від 23.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 23.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.06.2025; висновком експертизи матеріалів речовин та виробів № СЕ-19/120-25/7311-НЗПРАП від 24.06.2025.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , який, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Разом з тим, слідчий суддя вважає доведеним ризик, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 , раніше вже неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, що свідчить про його стійкість до вчинення протиправної діяльності та систематичність вчинення кримінальних правопорушень, що в свою чергу буде безумовно впливати на процесуальну поведінку у даному кримінальному правопорушенні. Також, останній підозрюється у здійсненні збуту наркотичних речовин, обіг яких заборонений в Україні, що дає об`єктивну можливість підозрюваному продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, передбачені ст. 307 КК України, у частині збуту наркотичних речовин.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

У поданому клопотанні сторона обвинувачення просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зважаючи на наведене вище, та за наслідками встановлених обставин при розгляді клопотання, враховує особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, має постійне місце проживання та на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, беручи до уваги недоведення прокурором необхідності застосування в даному конкретному випадку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя бере до уваги дані про особу підозрюваного, який є молодою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимою особою, батьком чотирьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, та вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме вимогам КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 193, 194 - 196, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 23 серпня 2025 року включно.

На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: - з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - здати на зберігання до УДМС України в Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 23.08.2025.

Підозрюваного ОСОБА_4 після оголошення ухвали доставити до місця проживання, де звільнити з-під варти.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, для організації виконання надіслати до ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1