УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання останнього, подане в інтересах ТОВ «Лемберг Парк», про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000162 від 18.04.2022,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ТОВ «Лемберг Парк», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023 в рамках кримінального провадження № 0000162 від 18.04.2022, а саме на грошові кошти (у безготівковому вигляді), які використовуються у господарській діяльності ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК» та знаходяться на розрахунковому рахунку АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ():

- НОМЕР_1 .

У клопотанні заявник зазначає, що арешт майна накладено необґрунтовано та безпідставно, оскільки зазначене майно належить ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», який є добросовісним суб`єктом господарювання. В 2025 році корпоративні права відчужені ТОВ «ВОХ», а кінцевим бенефіціарним власником став ОСОБА_5 , однак директором залишилась ОСОБА_6 , якій не було повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення в рамках даного кримінального провадження. Крім того, заявник зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, що згадане майно відповідає ознакам, передбаченим у ст. 98 КПК України, і може бути речовим доказом, що в свою чергу порушує конституційні права ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК» як власника такого майна.

У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав.

Прокурор заперечував з приводу задоволення клопотання.

Проаналізувавши доводи клопотання, додані до нього матеріали, слід дійти такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ГСУ СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 18.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України (станом на момент накладення арешту).

Далі, як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023 в рамках кримінального провадження № 0000162 від 18.04.2022, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладено арешт на грошові кошти (у безготівковому вигляді), які знаходяться на розрахункових рахунках та грошові кошти, що в подальшому надходитимуть на наступні рахунки, а саме:

- ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», які знаходяться на розрахунковому рахунку АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ():

- НОМЕР_1 ,

із забороною вчиняти видаткові операції з грошовими коштами (у безготівковому вигляді), які знаходяться на розрахункових рахунках та грошовими коштами, що в подальшому надходитимуть на вищезазначені рахунки суб`єктів господарювання, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Водночас, оскільки органом досудового розслідування не надано суду жодних додаткових доказів, що арештоване майно має доказове значення у кримінальному провадженні та відповідає ст. 98 КПК України, зважаючи на принцип змагальності сторін (ст. 22 КПК України), слідчий суддя вважає, що таких переконливих доказів за період з моменту накладення арешту (21.04.2023) не здобуто. Крім того і відсутні беззаперечні підстави вважати, що арештоване майно одержане саме злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину,існує розумний сумнів щодо необхідності подальшого застосування, віднесення арештованого майна до такого, що відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України.

В цьому аспекті слідчий суддя звертає увагу і на те, що з часу накладення арешту на майно, директору ( ОСОБА_6 ) зазначеного підприємства у даному кримінальному провадженні про підозру не повідомлено (інших даних в судовому засіданні не встановлено).

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає що подальше накладення арешту на зазначене майно порушує принцип розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку із зазначеним, на думку слідчого судді, вжиті в рамках даного кримінального провадження процесуальні заходи його забезпечення щодо майна, яке є предметом клопотання, на даний час є необґрунтованими, а відтак, арештпідлягає скасуванню.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ТОВ «Лемберг Парк», про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000162 від 18.04.2022 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023 в рамках кримінального провадження № 0000162 від 18.04.2022, в частині грошових коштів (у безготівковому вигляді), а саме:

- ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», які знаходяться на розрахунковому рахунку АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ():

- НОМЕР_1 , зі скасуванням всіх покладених заборон.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1