Справа № 201/9956/25
Провадження № 1-кс/201/3568/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання прокурора Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 22.04.2024 за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодон Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000258 від 22.04.2024 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- на 1/3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 37062145;

- транспортний засіб легковий MAZDA CX-7, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- рахунки, відкриті в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- рахунки, відкриті в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що органом досудового розслідуванням встановлено, що у вересні 2023 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той час вже мав досвід роботи, в тому числі, на керівних посадах, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Луганської області від початку її окупації, виник злочинний умисел на зайняття керівної посади у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме: у т.зв. «правительстве Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу).

Реалізуючи свій злочинний умисел на зайняття керівної посади у незаконному органі влади та здійснення співпраці з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про окупацію РФ територій Луганської області, котра почалась в березні-квітні 2014 року, усвідомлюючи здійснення відкритої російської збройної агресії проти України, яка розпочалась приблизно о 05 годині 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідуючи особисті мотиви, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, у вересні 2023 року (більш точну дату та час встановити з об`єктивних причин не надалось за можливе по цей час), отримав від невстановлених під час досудового розслідування осіб з числа представників так званої «лнр», підконтрольних державі-агресору РФ, пропозицію на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме: посади т.зв. «председателя правительства Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу), розташованому на тимчасово окупованій території в місті Луганськ Луганської області за адресою: місто Луганськ, Ленінський район, пл. Героїв Великої Вітчизняної Війни, буд. 3, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно та протиправно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, громадянин України ОСОБА_4 , у вересні 2023 року (більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим), перебуваючи на території міста Луганськ Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погодившись на вищезазначену пропозицію, добровільно умисно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а саме: «председателя правительства Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу), тобто у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, що здійснює свою протиправну діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, яка віднесена до тимчасово окупованої РФ території України.

Слідчим за погодженням із прокурором 28.03.2025, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру.

Таким чином, 28.03.2025 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 належить на праві власності:

- 1/3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 37062145.

Згідно з відповіддю ГСЦ МВС № 31/12197-12130-2024 від 01.05.2024, наданою на запит слідчого, у власності ОСОБА_4 перебуває транспортний засіб:

- легковий MAZDA CX-7, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Крім того, згідно з відповіддю АТ КБ «Приватбанк» () № 20.1.0.0.0/7 240626/37134 від 01.07.2024 ОСОБА_4 має відкриті рахунки у вказаному банку.

Разом з тим, згідно з відповіддю АТ «Державний ощадний банк України» () № 46/12-11/76693/2024/БТ від 03.07.2024 ОСОБА_4 має відкриті рахунки у вказаному банку.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, санкцією якої передбачене покарання у вигляді конфіскації майна, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 111-1 КК України, за вчинення зазначеного кримінального правопорушення передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі викладеного, з метою конфіскації майна як виду покарання у кримінальному провадженні, керуючись ст.ст. 36, 131-132, 170-171 КПК України, прокурор просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

28.03.2025 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України

Згідно санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України зазначене кримінальне правопорушення караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Також було встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 належить на праві власності:

- 1/3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 37062145.

Згідно з відповіддю ГСЦ МВС № 31/12197-12130-2024 від 01.05.2024, наданою на запит слідчого, у власності ОСОБА_4 перебуває транспортний засіб:

- легковий MAZDA CX-7, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Крім того, згідно з відповіддю АТ КБ «Приватбанк» () № 20.1.0.0.0/7 240626/37134 від 01.07.2024 ОСОБА_4 має відкриті рахунки у вказаному банку.

Разом з тим, згідно з відповіддю АТ «Державний ощадний банк України» () № 46/12-11/76693/2024/БТ від 03.07.2024 ОСОБА_4 має відкриті рахунки у вказаному банку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_4 , могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_4 , до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлено, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності підозрюваного, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваному та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171,173,309,376,404,405,407,418,422 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 22.04.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , а саме на:

- на 1/3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 37062145;

- транспортний засіб легковий MAZDA CX-7, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- рахунки, відкриті в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- рахунки, відкриті в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заборонити розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказане майно на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1