ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/60/25
Номер справи місцевого суду: 766/6171/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

23 червня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2025 року в кримінальному провадженні №0000435 від 02 квітня 2025 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого та стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 11 липня 2025 року включно.

Одночасно ОСОБА_8 визначено заставу у розмірі 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840,00 гривень.

У випадку внесення ОСОБА_8 застави на підозрюваного покладено наступні обов`язки:

-не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора, слідчого та суду;

-повідомляти прокурора, слідчого та суд про зміну свого місця проживання;

-заборонено спілкуватися зі свідками та учасниками кримінального провадження.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати стосовно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження реального існування ризиків, які можуть слугувати підставою для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

Звертає увагу, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 не є достатньою підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Також прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На думку захисника, слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги дані, що характеризують підозрюваного, а саме відсутність судимостей, наявність зареєстрованого місця проживання, позитивної характеристики, наявність інвалідності 3 групи безстроково, отримання соціальної допомоги.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Підозрюваний ОСОБА_8 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Заяв, клопотань про забезпечення його участі в судовому засіданні на адресу суду не надходило. Захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності підозрюваного.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП№1 ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000435 від 02 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

13 травня 2025 року, в рамках даного кримінального провадження, в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України затримано ОСОБА_8 .

13 травня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу.

Згідно з повідомленням про підозру ОСОБА_8 11 квітня 2025 року в період часу з 13:43год. по 14:50год., знаходячись біля території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого правового режиму обігу наркотичних засобів, встановленого ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 зі змінами, згідно з яким обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №700 на території України заборонено, діючи з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часі, але до 11.04.2025, незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту наркотичний засіб «канабіс», в подальшому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за 400 (чотириста) гривень збув ОСОБА_9 відповідно до висновку експерта наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 3,218 г.

За твердженням сторони обвинувачення ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину, що підтверджується долученими до клопотання доказами. Крім того, слідчий послався на існування ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити кримінальне правопорушення. При цьому запобігти вказаним ризикам неможливо, окрім як шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Розглянувши вказане клопотання, слідчий суддя погодився із доводами сторони обвинувачення та встановив існування правових підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема існування заявлених стороною обвинувачення ризиків.

Надаючи оцінку вказаним висновками слідчого судді у відповідності із доводами апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що слідчим суддею належним чином виконано вимоги процесуального законодавства та вірно встановлено наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Так, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме:

Протоколом допиту допитом свідка ОСОБА_9 від 03.04.2025,

протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 11.04.2025,

протоколом огляду в ході якого ОСОБА_9 вручено заздалегідь ідентифіковані грошові кошти від 11.04.2025,

протоколом огляду в ході якого у ОСОБА_9 вилучено рослинну речовину буро-зеленого кольору з пряним запахом,

протоколом обшуку від 13.05.2025 проведеного за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ,

протоколом обшуку від 13.05.2025 проведеного за місцем розташування домоволодіння, яким постійно користується ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 ,

речовими доказами вилученими під час проведення огляду та обшуків,

іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження в їх сукупності.

Оцінюючи питання існування обґрунтованої підозри, суд апеляційної інстанції виходить із поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Згідно вказаного в рішенні ЄСПЛ визначення, обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, що долучені до клопотання слідчого, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, адже фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, адже відповідні обставини підтверджуються відомостями, що долучені до клопотання слідчого, зокрема і відомостями про особу підозрюваного.

Слідчий суддя встановив, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має. Також ОСОБА_8 не працевлаштований, має 3 групу інвалідності, перебуває на обліку у наркологічному відділенні, раніше не судимий.

В той же час ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Так, існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування обумовлено відсутністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. Зокрема підозрюваний не має сім`ї, утриманців.

Зазначені обставини у сукупності із підозрою у вчиненні тяжкого злочину, свідчать про існування ризику переховування підозрюваного, оскільки підозрюваний з метою ухилення від можливого суворого покарання може вдатися до дій спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_8 інкриміновано вчинення злочину пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів, що здійснений із використанням методів конспірації, наявний ризик того, що ОСОБА_8 може знищити чи сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які наразі не виявлені органом досудового розслідування.

Крім того, обґрунтованим є висновок слідчого судді про існування ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний знайомий з особами, що є свідками в кримінальному провадженні. З огляду на те, що підозрюваний особисто знайомий зі свідками у кримінальному провадженні ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на вказаних осіб є реальним. Також наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином шляхом неналежного виконання обов`язків, що можуть бути покладені на нього.

Слідчий суддя також прийшов до обґрунтованого висновку щодо існування ризику щодо продовження підозрюваним протиправної діяльності, оскільки ОСОБА_8 інкриміновано скоєння збуту наркотичного засобу. В той же, час відповідно до матеріалів справи, підозрюваний офіційно не працевлаштований, що у сукупності із вищенаведеним може свідчити про те, що ОСОБА_8 з метою отримання доходу може продовжити протиправну діяльність.

Таким чином посилання захисника на те, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України є безпідставними.

Враховуючи обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на відомості про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, саме запобіжний захід пов`язаний з ізоляцією від суспільства та постійним наглядом здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленому ризику.

Особисте зобов`язання з огляду на тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти встановленим ризикам.

Особиста порука в даному випадку також не може бути застосована, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які письмові звернення осіб, які готові поручитися за підозрюваного.

Що стосується запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то вказаний запобіжний захід не забезпечить належного контролю за поведінкою підозрюваного та не зможе нівелювати ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, адже ОСОБА_8 інкриміновано вчинення злочину за місцем проживання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленому ризику.

Посилання апеляційної скарги захисника на те, що слідчий суддя не зважив на відсутність у ОСОБА_8 судимостей, наявність зареєстрованого місця проживання, позитивну характеристику та наявність інвалідності, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що вказані обставини в повній мірі враховані під час вирішення питання за клопотанням слідчого.

На підставі наведеного, попри доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та обрав підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Такі висновки слідчого судді ґрунтуються не тільки на тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, але і відомостях про особу підозрюваного, а також встановлених ризиках.

Визначений слідчим суддею строк тримання під вартою визначено в межах строку досудового розслідування.

Також слідчим суддею належним чином виконано вимоги ч.3 ст.183 КПК України при застосуванні альтернативного запобіжного заходу. Визначений слідчим суддею розмір застави відповідає межам, що визначені ч.5 ст.182 КПК України та визначений з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та встановлених ризиків. Вказаний розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції констатує, що захисником в апеляційній скарзі не наведено жодних належних доводів, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4