У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратуриОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника-адвоката ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/201/25 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2025 року, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , задоволено.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів в межах строку досудового розслідування - до 14 травня 2025 року включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_10 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень).

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків в разі внесення застави до 14.05.2025року.

З матеріалів клопотання вбачається, що Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000884, відомості про яке 06.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що що окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено. За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає до задоволення.

Поряд з цим, слідчий суддя визначив ОСОБА_10 заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про його особу, яка здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та враховував майновий стан обвинуваченого, який не працевлаштований, в розмірі застави нижче ніж вказаний в ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 грн.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки враховуючи наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.190 та ч.2 ст.255 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, які у розумінні ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, тому до підозрюваного ОСОБА_10 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн.

До початку судового розгляду від захисника-адвоката ОСОБА_7 надійшли додаткові пояснення щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги прокурора, мотивуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 не має намірів ухилятися від слідства або суду, про що свідчить його співпраця з слідчим на етапі досудового розслідування, а тому обґрунтування ризику переховування грцнтується виключно на тяжкості покарання, що саме по собі, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, не може бути єдиною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Крім того зазначив, що підзахисний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, відсутність попередніх судимостей, а також зауважив, що в даному випадку наявна об`єктивна гуманітарна підстава для зміни запобіжного заходу стан здоров?я матері, яка потребує стороннього догляду. Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, її доводи вважали безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З наданих суду матеріалів вбачається, що слідчими слідчого відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

03.06.2024 ОСОБА_10 затримано у порядку ст. ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України та в цей же день вручено повідомлення про підозру.

Колегія суддів вважає, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184, 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник-адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України, зокрема забезпечення права підозрюваного на захист.

Обгрунтованими визнаються і висновки слідчого судді про доведеність підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.04.2024, згідно з яким останній повідомив про те, яким чином діяла злочинна організація, яка шахрайським шляхом заволодівала грошовими коштами громадян Угорщини, та зазначив виконавців кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_10 , потерпілих осіб громадян Угорщини, та грошових сум, які отримані шахрайським шляхом від потерпілих осіб; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 30.05.2024; протоколом затримання особи; протоколом обшуку від 03.06.2024 за адресою м. Мукачево, вул. Свалявська, 76, приміщення на третьому поверсі, у якому знаходився колл-центр; перекладений з угорської мови документ, який наданий слідчими органами Угорщини, з інформацією про 69 потерпілих, які були встановлені правоохоронними органами Угорщини, та про обставини вчинення правопорушень; дослідженим листом першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури про створення спільної слідчої групи між Україною та Угорщиною (операція Octopus, Eurojust ID 86595) щодо розслідування діяльності «колл-центру» на території Закарпатської області; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на даній стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Тому вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, доведена органами досудового розслідування та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів та потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чино, а також перебуваючи на волі, підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та фактичні обставини, за яких такі скоєно, у своїй сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим, повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Відомостей про те, що встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, перестали існувати чи зменшилися в матеріалах судового провадження немає і на такі сторона захисту не вказує.

Апеляційний суд вважає, що продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання настанню передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також дієвості кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_6 у частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з ухвали, визначаючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави, слідчий суддя взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , його майновий стан, слідчий суддя прийшов до висновку, що застава у нижчому розмірі ніж вказано в ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи дані про самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06 листопада 2007 року, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави, є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Крім того, з пояснень підозрюваного та сторони захисту в судовому засіданні апеляційного суду слідує, що підозрюваний свою вину визнає повністю, співпрацює із слідством та готовий звернутися до прокурора з пропозицією укласти угоду про визнання винуватості.

Разом з тим, ставлячи апеляційні вимоги про збільшення розміру застави, прокурор посилається на вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які і так встановлені слідчим суддею та переважно обґрунтовує такі доводи тяжкістю інкримінованих ОСОБА_6 злочинів та суворістю ймовірного покарання, що не може бути вирішальним фактором для виправдання збільшення розміру застави.

Також прокурором не надано відомостей про майновий стан підозрюваного та фінансову спроможність останнього внести заставу у розмірі, про який просить прокурор.

Тому апеляційний суд доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині відхиляє, як необґрунтовані і не мотивовані.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2025 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - до 14 травня 2025 року включно, з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді