Справа № 304/261/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/424/25 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року у задоволенні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - задоволено.

Змінено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 строком до 21 вересня 2025 року такі певні обов`язки.

Дата закінчення дії ухвали - 21 вересня 2025 року.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому просив продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

У свою чергу обвинувачений ОСОБА_6 подав суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В ухвалі суддя першої інстанції зазначив, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено обставини згідно з п. 3 ч. 1 цієї статті. Вкотре клопочучи про застосування стосовно ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу, прокурором не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Наведені дані в своїй сукупності, на думку суду, дають підстави вважати, що й подальше застосування до ОСОБА_6 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом. З огляду на дані про особу обвинуваченого та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, які свідчать на користь зменшення визначених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, суд вважав, що у даному кримінальному провадженні існує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та незаконною у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Зазначає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 і надалі може вчинити спробу уникнення правосуддя шляхом переховування від суду, що в умовах міжнародного розшуку спричинить додаткове навантаження на правоохоронні органи України, втрату часу, ресурсів, і водночас створить ризики для міжнародного іміджу держави як неналежного виконавця у сфері кримінального переслідування осіб, які вчинили тяжкі злочини, враховуючи попередній досвід та екстрадиції вказаної особи. Звертає увагу, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, останньому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Просить суд, скасувати оскаржувану ухвалу суду від 23.07.2025, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши: доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 392 КПК України визначено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому просив продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

У свою чергу обвинувачений ОСОБА_6 також подав до суду першої інстанції клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

За результатами розгляду клопотань судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення - ухвалу про відмову в задоволенні клопотання прокурора та змінено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

З огляду на вище наведене, - Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали суду про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час судового провадження, а згідно вимог ч. 2 ст. 392 КПК України оскарженню підлягають лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відтак, зазначене свідчить про те, що прокурором ОСОБА_8 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України у разі, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, слідчого судді, яке не підлягає оскарженню, колегія суддів апеляційного суду керується ч. 6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 , апеляційний суд бере до уваги те, що в Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. ст. 392, 399, 405, 407, 418, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 - застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді