КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0002063 від 03 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 361 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене 25 квітня 2025 року в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та знаходиться у користуванні ОСОБА_8 із забороною користування та розпоряджання вказаним майном, з метою збереження речових доказів, а саме на:

- ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору з модемом «ZTE», чорного кольору;

- 2 ноутбуки марки «Lenovo» чорного кольору з модемом «Huawei» білого кольору;

- 3 ноутбуки марки «Asus» чорного кольору;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_1 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_2 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_3 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_4 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору;

- планшет марки «Redmi» 22081283G бірюзового кольору;

- планшет марки «Dolby» чорного кольору;

- іPad рожевого кольору марки;

- роутер вай-фай «TP-Link» моделі Deco EHR білого кольору з блоком живлення;

- флеш-носій марки «Apacer» сірого кольору об`ємом пам`яті 16 GB;

- флеш-носій марки «SP» бірюзового кольору об`ємом пам`яті 8 GB;

- мобільний телефон марки iPhone 12 ProMax синього кольору, об`ємом пам`яті 128 Gb, imei: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ;

- мобільний телефон марки «ALCATEL ONE TOUCH» чорного кольору imei: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ;

- картонні упаковки з-під сім-карток: 3-«Lifecell» з номерами НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , 1- «Vodafone» з номером НОМЕР_13 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у накладенні арешту на майно у рамках кримінального провадження №0002063 від 03 листопада 2023 року.

Уважає оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушення процесуального порядку судового розгляду клопотань про накладення арешту на майно, ігноруванні практики ЄСПЛ.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що фактично було виявлено всього три ноутбуки, а арешт прокурор просить накласти на 6 ноутбуків.

Звертає увагу суду на те, що протокол допиту свідка від 25 березня 2025 року, а саме ОСОБА_11 старший оперуповноважений Департаменту кіберполіції НП України повністю слово в слово копіює клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна та рапорт т.в.о. заступника начальника 3 відділу (супроводження міжнародних кібероперацій) 7 управління (супроводження особливо важливих справ та міжнародних кібероперацій) Департаменту кіберполіції НП України капітана поліції ОСОБА_12 , що є неприпустимим.

Вказує, що інформація про те, що в період з 03 червня 2016 року по 20 вересня 2017 року ОСОБА_8 відкривав ФОП за певними КВЕДами не є доказом та підставою арешту вилученого майна.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що 15 травня 2025 року судове засідання не відбулося, суду було надано заперечення на клопотання прокурора про арешт майна та наступні три тижні адвокат ОСОБА_7 намагалася дізнатися інформацію щодо оскаржуваної ухвали в суді та отримати її копію, лише 06 червня 2025 року адвокат змогла отримати копію ухвали.

Власник майна та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення судового засідання не зверталися.

З урахуванням положень частини першої статті 172, частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна та/або його представника.

При цьому, у матеріалах судової справи відсутні докази отримання власником майна та/або його представником копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року.

Як зазначає адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, 15 травня 2025 року судове засідання не відбулося, суду було надано заперечення на клопотання прокурора про арешт майна та наступні три тижні адвокат ОСОБА_7 намагалася дізнатися інформацію щодо оскаржуваної ухвали в суді та отримати її копію, лише 06 червня 2025 року адвокат змогла отримати копію ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи адвоката про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002063 від 03 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 361 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що невідомі особи несанкціоновано отримали доступ до комп`ютерних систем Федерального агентства сільського господарства та продовольства Федеративної Республіки Німеччини, яке знаходиться в місті Бонн та не пізніше 07 березня 2024 року, з використанням ІР-адреси НОМЕР_14 , яка належить мобільному оператору «Lifecell» в Україні, зашифрували декілька систем, тим самим значно обмеживши роботу з того моменту на тривалий період.

У подальшому невідомі особи залишили на атакованих системах лист з вимогами до потерпілих зв`язатися з невідомими зловмисниками за електронною адресою, зазначеною в тексті листа, для відновлення своїх даних за грошову винагороду.

Згідно попереднього розслідування Федеральної кримінальної поліції (далі-ФРН), під час виконання постанови прокуратури про залучення співробітника поліції для ведення негласного розслідування, було встановлено контакт із невідомими зловмисниками через електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить провайдеру «Tutao Gesellschaft mit beschrankter Haftung (GmbH)» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Tutao»), яку зловмисники використовували для спілкування. Згодом до цієї електронної адреси було застосовано заходи відповідно до § 100а та § 100g Кримінально-процесуального кодексу ФРН на підставі постанови суду. У ході цих заходів було встановлено, що невідомі зловмисники щонайменше з 19 березня 2024 року отримали доступ до вказаної електронної скриньки за ІР-адресою НОМЕР_15 . Далі, OSINT-пошуки ідентифікували сервер з IP-адресою НОМЕР_15 , який належить російському VPN-провайдеру hidemyname або hi-demy.network Ltd. За допомогою подальших слідчих дій було визначено, що пов?язаний сервер, у свою чергу, фізично розташований у Ризі, Латвія, і належить хостинг-провайдеру Green Floid LLC. Відповідно до постанови суду цей сервер контролюється за допомогою технічних рішень з 28 березня 2024 року, в результаті чого серверу з ІР- адресою НОМЕР_15 також може бути присвоєна ІР-адреса НОМЕР_16 .

Після того, як до 22:57:19 години 30 квітня 2024 року можна було виявити лише підключення з ІР-адреси НОМЕР_15 до електронної пошти зловмисників, з 30 квітня 2024 року спостерігалися успішні підключення з ІР-адреси НОМЕР_14 , а саме: зафіксовано підключення з ІР-адреси НОМЕР_14 30.04.2024 о 00:09:06, порт: 37241 по 30 квітня 2024 року 00:09:07, порт: НОМЕР_17 .

Підключення протягом 1 секунди може свідчити про короткотривалу несправність VPN або не підключення до нього в момент входу до облікового запису електронної пошти.

Додатково встановлено, що кредитна картка НОМЕР_2 була використана для оплати сервера, який використовувався зловмисниками для здійснення атаки. Кредитна картка належить клієнту наступної української банківської установи: АТ КБ «Приватбанк», розташованої за адресою: Київ, вул. Грушевського, 1д, 01001, Україна.

Перевіркою даної банківської картки встановлено, що вона дійсно належить АТ КБ «Приватбанк» та перебуває у користуванні за громадянином України - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_18 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , адреса фактичного мешкання: АДРЕСА_1 .

Додатково запитано інформацію щодо ІР-адрес входу до онлайн-банкінгу «Privat24» та геоположення користувача та отримано ідентифікатори: НОМЕР_19 (Vodafone UA), геолокація: м. Кременчук Полтавської області. За встановленою правоохоронними органами Федеративної Республіки Німеччина інформацією, ІР-адреси зловмисників, також, локаційно перебували в місті Кременчук.

Встановлено адреси електронних скриньок, які перебувають у користуванні останнього: ІНФОРМАЦІЯ_3 (дана електронна пошта використовувалась при реєстрації акаунту в соціальній мережі VK.com), ІНФОРМАЦІЯ_4 (дану електронну пошту гр. ОСОБА_8 зазначив в сервісі «Дія»).

Також, згідно інформації компетентних правоохоронних органів Федеративної Республіки Німеччина грошові кошти отримані в якості викупу за дешифрування заблокованих даних комп`ютерних мереж потерпілих в обмінному пункті в місті Кременчук Полтавської області, в сумі 3 918 доларів США.

До того ж, виявлено, що в період з 03 червня 2016 року по 20 вересня 2017 року громадянин ОСОБА_8 відкривав ФОП (фізична особа підприємець) за наступними КВЕД: основний: 47.19 - Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, додаткові: 18.13 - Виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг; 77.33 - Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів; 77.39 - Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 63.11 - Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 73.20 - Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки. Але 20 вересня 2017 року закрив за власним бажанням.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі №757/16994/25-к надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

25 квітня 2025 року слідчим та працівниками ДКП НП України було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого виявлено та вилучено наступне:

- ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору з модемом «ZTE», чорного кольору;

- 2 ноутбуки марки «Lenovo» чорного кольору з модемом «Huawei» білого кольору;

- 3 ноутбуки марки «Asus» чорного кольору;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_1 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_2 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_3 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_4 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору;

- планшет марки «Redmi» 22081283G бірюзового кольору;

- планшет марки «Dolby» чорного кольору;

- іPad рожевого кольору марки;

- роутер вай-фай «TP-Link» моделі Deco EHR білого кольору з блоком живлення;

- флеш-носій марки «Apacer» сірого кольору об`ємом пам`яті 16 GB;

- флеш-носій марки «SP» бірюзового кольору об`ємом пам`яті 8 GB;

- мобільний телефон марки iPhone 12 ProMax синього кольору, об`ємом пам`яті 128 Gb, imei: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ;

- мобільний телефон марки «ALCATEL ONE TOUCH» чорного кольору imei: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ;

- картонні упаковки з-під сім-карток: 3-«Lifecell» з номерами НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , 1- «Vodafone» з номером НОМЕР_13 .

Також, під час обшуку, було виявлено банківську картку, з якої здійснювалась оплата серверу, з якого була здійснена атака та ноутбук з модемами з сім-картками «лайфселл» (оператор, з якого були підключення під час здійснення атаки). Під час обшуку було оглянуто ноутбук та зафіксовано скомпрометовані облікові записи, контакти осіб, в яких ОСОБА_8 бере матеріал для атак. Також виявлено особу, у якої ОСОБА_8 придбав ШПЗ типу «ransomware», шлях до розміщення ШПЗ та назва вірусу, наявний стілер «mimikatz» для викрадення чужих даних, електронні пошти, які використовуються у протиправній діяльності.

Того ж дня, постановою слідчого вилучене майно визнано речовими доказами.

28 квітня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002063 від 03 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 361 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене 25 квітня 2025 року в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та знаходиться у користуванні ОСОБА_8 із забороною користування та розпоряджання вказаним майном, з метою збереження речових доказів, а саме на:

- ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору з модемом «ZTE», чорного кольору;

- 2 ноутбуки марки «Lenovo» чорного кольору з модемом «Huawei» білого кольору;

- 3 ноутбуки марки «Asus» чорного кольору;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_1 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_2 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_3 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_4 ;

- банківська картка «ПриватБанк» кольору «Gold»№ НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору;

- планшет марки «Redmi» 22081283G бірюзового кольору;

- планшет марки «Dolby» чорного кольору;

- іPad рожевого кольору марки;

- роутер вай-фай «TP-Link» моделі Deco EHR білого кольору з блоком живлення;

- флеш-носій марки «Apacer» сірого кольору об`ємом пам`яті 16 GB;

- флеш-носій марки «SP» бірюзового кольору об`ємом пам`яті 8 GB;

- мобільний телефон марки iPhone 12 ProMax синього кольору, об`ємом пам`яті 128 Gb, imei: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ;

- мобільний телефон марки «ALCATEL ONE TOUCH» чорного кольору imei: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ;

- картонні упаковки з-під сім-карток: 3-«Lifecell» з номерами НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , 1- «Vodafone» з номером НОМЕР_13 .

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час обшуку, проведеного 25 квітня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вказані предмети та речі можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні, та на даний час є загроза, що у разі повернення тимчасово вилученого майна при обшуку причетні до вчинення злочинів особи можуть вжити заходів щодо знищення чи приховування такого майна, у зв`язку з чим таке майно відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту на вилучене майно може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи скаржника про те, що фактично було виявлено всього три ноутбуки, а арешт прокурор просить накласти на 6 ноутбуків, є безпідставними з огляду на зміст клопотання прокурора про арешт майна та долучені до клопотання докази, зокрема, протокол обшуку від 25 квітня 2025 року.

Посилання апелянта на те, що інформація про те, що в період з 03 червня 2016 року по 20 вересня 2017 року ОСОБА_8 відкривав ФОП за певними КВЕДами не є доказом та підставою арешту вилученого майна, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вказані предмети та речі можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні, та на даний час є загроза, що у разі повернення тимчасово вилученого майна при обшуку причетні до вчинення злочинів особи можуть вжити заходів щодо знищення чи приховування такого майна, у зв`язку з чим таке майно відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Доводи апеляційної скарги, що протокол допиту свідка від 25 березня 2025 року, а саме ОСОБА_11 старший оперуповноважений Департаменту кіберполіції НП України повністю слово в слово копіює клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна та рапорт т.в.о. заступника начальника 3 відділу (супроводження міжнародних кібероперацій) 7 управління (супроводження особливо важливих справ та міжнародних кібероперацій) Департаменту кіберполіції НП України капітана поліції ОСОБА_12 , що є неприпустимим, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4