Справа № 727/6515/25
Провадження № 1-кп/727/324/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000928 від 15.03.2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого: вироком Чернівецького апеляційного суду від 20.07.2020 року за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнився 20.04.2023 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 у березні 2025 року вчинив умисний кримінальний проступок при наступних обставинах:

Так, 15.03.2025 року біля 12 год. 05 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля бару «Пивний штаб», що по вул.Ентузіастів, 5 м.Чернівці, висловлюючись нецензурною лайкою, демонструючи нахабне, зневажливе ставлення до громадського порядку та ігноруючи існуючі в суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, в умовах дії на території України режиму воєнного стану, нехтуючи розпорядженням від 16.08.2022 року №1096-р про рішення Ради оборони Чернівецької області «Про окремі обмеження на території Чернівецької області в умовах правового режиму воєнного стану» від 12.08.2022 року щодо застосування феєрверків, салютів і піротехнічних засобів на період дії воєнного стану на території України та 30 днів після його припинення чи скасування на території Чернівецької області, діставши з нагрудної сумки стартовий пістолет турецького виробництва SUR 2608, заводський номер НОМЕР_1 , калібру 9ммР.А., призначеним для подачі звукового сигналу з використанням холостих (шумових) патронів калібру ОСОБА_8 , здійснив постріл у повітря в житловому районі м.Чернівців, чим порушив спокій громадян.

Також, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 15.03.2025 року о 14 год. 40 хв. під час його затримання, у ході якого було проведено його особистий обшук, в його сумці чорного кольору виявлено предмет, зовні схожий на гранату марки РГД -5 із маркуванням 1-84-Т та запал до неї УЗРГМ-2 із маркуванням 129-53-583, що відповідно до висновку експерта №КСЕ -19/126-25/4222 від 14.05.2025 року є однією ручною осколковою гранатою РГд-5 без запалу та одним запалом УЗРГМ-2 до ручних осколкових гранат РГД-5, що поєднюються конструктивно між собою, утворюючи при цьому одну ручну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково. Пояснив суду, що дійсно, перебуваючи по вул.Ентузіастів, 5 м.Чернівці, здійснив один постріл вгору із шумового пістолету біля бару «Пивний штаб». Йому здалося, що його хоче вкусити собака. Вину вчиненні хуліганства визнає та щиро кається у грубому порушенні громадського порядку.

Вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не визнав. Так, після вчинення хуліганських дій біля бару він пішов додому. Зайшов до квартири, яка розташована на 1-му поверсі, ще трішки випив і пішов до підвалу, що знаходиться під балконом його помешкання з протилежного боку будинку. На вулиці його збили з ніг, після чого почали наносити тілесні ушкодження ногами по тілу та голові. Потім одягли кайданки. Опору він не чинив. Граната, виявлена у ході здійснення його особистого обшуку, проведеного під час його затримання, йому не належить. Вказував на те, що гранату йому хтось підкинув під час затримання. Його затримувало біля чотирьох працівників корду. Один із цих працівників відкрив сумку, яка була на ньому через плече на спині, витягнув шумовий пістолет та викинув на землю. Він чув як один із них запитав, де набійниця до пістолета. Газовий балончик носив при собі для самозахисту. Слідчий приїхав приблизно через годину після його затримання.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що його запросили працівники поліції бути понятим під час затримання обвинуваченого та проведення обшуку в його квартирі. Коли вони підійшли на місце затримання обвинувачений лежав на землі на спині обличчям вверх. Біля нього було троє працівників корду. На місці затримання перебували: оперативні працівники, слідчий, криміналіст та два вибухотехніки. ОСОБА_7 казав, що йому погано і щоб викликали швидку медичну допомогу. Він самостійно не міг рухатися. Лікарі швидкої зробили йому укол знеболювального. На обвинуваченому була сумка, у якій виявили гранату. Біля нього на землі був пістолет. Працівники поліції казали, що він випав із балкону і тому перебував у такому стані.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що був понятим під час затримання ОСОБА_7 . Там було багато працівників поліції: четверо працівники корду, четверо поліцейських та спеціалісти, вибухотехніки. Він прийшов на місце, коли особа була вже затримана та лежала на землі. Обвинувачений просив викликати швидку медичну допомогу, оскільки не міг поворухнутися. У його присутності з сумки ОСОБА_7 було вилучено гранату та мобільний телефон. Гранату вибухотехніки образу почали розбирати, вона була суха. Ці дії були вчинені вибухотехніком приблизно за 15 хвилин.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, працювала у «Пивному штабі». Обвинуваченого не пам`ятає. Їй відомо, що того дня біля бару була сутичка. Вона надавала покази працівникам поліції, а також записи з камер відео спостереження закладу.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що раніше працював слідчим ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області. Він проводив затримання ОСОБА_7 , оскільки був у складі слідчої оперативної групи. Коли прийшов на місце затримання обвинувачений ОСОБА_13 вже був затриманий і лежав на землі в кайданках. Його затримали працівники корду. ОСОБА_7 не міг самостійно пересуватися. Свідок одразу ввімкнув бодікамеру. Сумка обвинуваченого лежала на землі поруч із ним. У ході особистого обшуку у нього було вилучено гранату та особисті речі. Які саме речі ще було вилучено він не пам`ятає. Пістолет лежав на землі біля затриманого. ОСОБА_7 не міг самостійно пересуватися. Гранату із сумки витягав криміналіст, який одразу відібрав змиви з неї. До цього трішки йшов дощ. Затримання відбувалось на зворотній стороні будинку.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з ЄРДР №0000928 від 15.03.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 15.03.2025 року біля 11 год 30 хв., перебуваючи в громадському місці за адресою м.Чернівці вул.Ентузіастів, 5, неподалік входу до бару «Пивний штаб», у присутності працівників патрульної поліції та інших перехожих осіб, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з хуліганських спонукань, демонструючи зверхність та вседозволеність, ігноруючи загальноприйняті норми суспільної поведінки у громадських місцях, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, висловлюючись та викрикуючи нецензурну лайку, здійснив нецензурну лексику, здійснив один постріл із стартового пістолета SUR 2608, заводський номер НОМЕР_1 (а.п.1-2 Том 1);

-Протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 15.03.2025 року, у ході проведення якого було оглянуто прибудинкову територію біля бару «Пивний штаб», що по вул.Ентузіастів, 5 м.Чернівці. На вказаній ділянці було виявлено та вилучено гільзу жовтого кольору з маркуванням ВІЙ 9 мм Р.А. (а.п.17-23 Том 1);

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2025 року, у ході проведення якого ОСОБА_14 впізнав за рисами обличчя особу, зображену на фото №3 ( ОСОБА_7 ) як особу, яка 15.03.2025 року біля 13 год. 00 хв., висловюючись нецензурною лайкою, здійснила постріл по АДРЕСА_2 (а.п.34-36 Том 1);

-Протоколом обшуку від 15.03.2025 року та відеозаписом до нього, у ході проведення якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_3 , в якій мешкав ОСОБА_7 . Під час обшуку у квартирі було виявлено та вилучено кепку коричневого кольору з вишивкою білого кольору, що була на обвинуваченому під час здійснення пострілу із шумового пістолету (а.п.63-70 Том 1);

-Ухвалою слідчого судді від 17.03.2025 року, якою надано слідчому СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_12 дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 , а саме: квартири АДРЕСА_3 , проведеного 15.03.2025 року у період часуз 17 год. 10 хв. по 18 год. 04 хв. з метою відшукання та вилучення кепки коричневого кольору з вишивкою (а.п.75 Том 1);

-Протоколом огляду від 17.03.2025 року, у ході проведення якого було оглянуто виявлену та вилучену під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого кепку бежевого кольору із вишивкою нитками білого кольору (а.п.77-80 Том 1);

-Протоколом отримання зразків для експертизи від 15.03.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 у присутності понятих було відібрано зразки у вигляді змивів із рук для проведення експертизи (а.п. 94-95 Том 1);

-Протоколом отримання зразків для експертизи від 15.03.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 у присутності понятих було відібрано зразки букального епітелію для проведення експертизи (а.п. 98 Том 1);

-Висновком експерта №СЕ-19/126-25/4396-БД від 08.05.2025 року, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У наданому на дослідження змиві з пістолета SUR 2608 виявлено поодинокі клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено у таблиці 1.1, додатку №1. Генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві з пістолета «SUR 2608» збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність спостереження такої комбінації ДНК-профілів у 2,45*10-27 разів вища у разі, якщо ДНК -Профіль клітин, виявлених у змиві з пістолета «SUR 2608» походить від ОСОБА_7 , ніж якщо ДНК-профіль клітин, виявлених у змиві з пістолета «SUR 2608» походить від випадкової неспорідненої з ОСОБА_7 особи з цієї ж популяції. Тобто, ймовірність походженняя даного ДНК-профілю від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 становить не менше ніж 99,99% ( а.п.102-122 Том 1);

-Висновком експерта №СЕ-19/126-25/4249-БЛ від 27.03.2025 року, відповідно до якого наданий на дослідження пістолет до категорії вогнепальної зброї не відноситься та являється стартовим пістолетом турецького виробництва SUR 2608, заводський номер НОМЕР_1 , калібру ОСОБА_8 , призначеним для подачі звукового сигналу з використанням холостих (шумових) патронів калібру 9ммР.А. Пістолет виготовлений промисловим способом (а.п. 133 136 Том 1);

-Протоколом огляду від 16.03.2025 року, у ході проведення якого було оглянуто вилучені у ОСОБА_7 під час затримання кросівки чорно-білого кольору, 42 розміру, на шнурівках із нашаруванням бруду (а.п.159-163 Том 1);

-Протоколом огляду від 16.03.2025 року, у ході проведення якого було оглянуто вилучений у ОСОБА_7 під час затримання спортивний костюм сірого кольору (а.п.167-171 Том 1);

-Протоколом огляду від 16.03.2025 року, у ході проведення якого було оглянуто, вилучену у ОСОБА_7 під час затримання, спортивну нагрудну сумку чорного кольору, яка була на ньому під час вчинення дії біля бару «Пивний штаб» (а.п.175-179 Том 1);

-Протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, віднозапису від 15.03.2025 року, у ході проведення якого у приміщенні бару «Пивний штаб», що по вул.Ентузіастів, 3А за участю власника перекопійовано виявлений відеозапис на ДВД-диск ( а.п.207 Том 1);

-Протоколом огляду відеозапису від 15.03.2025 року та ДВД диском до нього, відповідно до якого було переглянуто відеофайл «13» за 15.03.2025 року 12:04:16 з камер спостереження з бару «Пивний штаб», що по вул.Ентузіастів, 5. Під час перегляду відеозапису видно як три невідомі особи перебувають у барі «Пивний штаб». Згодом о 12:05:06 особа чоловічоїї статі у світлій кепці, в сірій кофтині та сірих спортивних штанах із сумкою через плече виходить із бару. О 12:05:23 зазначена особа чоловічої статі дістає правою рукою із сумки предмет схожий на пістолет та здійснює постріл вверх (а.п.208-218 Том 1).

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім як у випадках, передбачених зазначеним Кодексом.

На виконання вказаних вимог Закону, судом було безпосередньо досліджено зібрані по справі стороною обвинувачення докази, зокрема: протокол огляду відеозапису від 15.03.2025 року та ДВД диск до нього; висновок експерта №СЕ-19/126-25/4396-БД від 08.05.2025 року; висновок експерта №СЕ-19/126-25/4249-БЛ від 27.03.2025 року, які в своїй сукупності беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Вказані докази є достатніми та в сукупності із документами та висновками експертів дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України суд зазначає наступне.

Так, із змісту положень ст. 296 КК України вбачається, що хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Отже, безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок, тобто суспільні відносними, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті ст. 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного та конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема: вчинення ОСОБА_7 протиправних дій, внаслідок яких останній у громадському місці вчинив постріл із стартового пістолету у мовах воєнного стану, безсумнівно свідчить про свідоме бажання обвинуваченого саме порушити громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а томусуд приходить до висновку, що дії обвинуваченого кваліфіковані вірно.

Розглядаючи пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України, суд зазначає таке:

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не визнав та заперечував факт належності йому виявленої гранати РГД-5 із маркуванням 1-84-Т та запалу до неї УЗРГМ-2 із маркуванням 129-53-583. У його сумці перебував газовий балончик для самозахисту, шумовий пістолет, телефон та гаманець. Оскільки сумка, яка на ньому була, за розміром невелика, то граната, за одночасного перебування у сумці зазначених вище речей, там фізично б не помістилась. Тому працівники корду, які затримували його, викинули із сумки пістолет. Окрім того, у нього не було будь-яких бойових припасів, вибухових пристроїв, а ні при собі, а ні вдома.

Суд, оцінюючи вказані аргументи обвинуваченого та кожний із зазначених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Аналізуючи надані показання як обвинуваченого, так і свідків, а також інші докази, які подані стороною обвинувачення по даному факту пред`явленого обвинувачення, слід прийти до висновку про недоведеність факту скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно із ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3)вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4)обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення відкримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.23 КК України злочином може визнаватися діяння лише за наявності вини, а особа може визнаватися винною у вчиненні злочину за наявності у неї певного психічного ставлення до вчинюваного діяння та його наслідків (у формі умислу та необережності).

Це означає, що склад злочину включає психічне ставлення обвинуваченого до всіх фактичних обставин, які віднесені законодавцем до об`єкта і об`єктивної сторони злочину. Тобто при доказуванні умислу насамперед необхідно встановити конкретні фактичні дані, які б свідчили, що інтелектом і волею (умислом) обвинуваченого охоплювались виявлені час, місце, спосіб вчинення злочину тощо.

Аналізуючи склад злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, можна зробити висновок, що об`єктивна сторона вказаного складу передбачає певні дії особи, яка не маючи на те відповідного дозволу придбаває, носить (переміщує) бойові припаси та вибухові присторої. При цьому з суб`єктивної сторони вказаний злочин передбачає як обізнаність особи про наявність бойових припасів та вибухових пристроїв, так і наявність умислу саме на їх придбання, носіння (переміщення).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до змісту ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ при цьому не має наперед встановленої сили.

Положеннями ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

На підтвердження пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України прокурором, окрім досліджених вище судом письмових доказів, було надано наступні докази:

-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.03.2025 року та відеозапис до нього, відповідно до якого під час затримання ОСОБА_7 було проведено його особистий обшук, у ході якого в сумці через плече чорного кольору виявлено та вилучено гранату марки РГД -5 із маркуванням 1-84-Т та запал до неї УЗРГМ-2 із маркуванням 129-53-583 (а.п. 39-54 Том 1).

-Висновок експерта №СЕ-19/126-25/4396-БД від 08.05.2025 року, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У наданих на дослідження змиві корпусу гранати «РГД-5» та змиві з запалу гранат «УЗРГМ-2» виявлено поодинокі клітини з ядрами, генетичні ознаки яких не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у даних об`єктах ( а.п.102-122 Том 1);

-Висновок експерта №КСЕ-19/126-25/4222 від 14.05.2025 року, відповідно до якого надані на дослідження предмети являлися однією ручною осколковою гранатою РГД-5 без запалу та одним запалом УЗРГМ-2 до ручних осколкових гранат РГД-5. Ручна осколкова граната РГД-5 без запалу та запал УЗРГМ-2 є частинами одного пристрою ручної осколової гранати РГД-5. Надані на дослідження предмети поєднуються конструктивно між собою, утворюючи при цьому одну ручну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення. Надані на дослідження предмети були виготовлені промисловим способом та були придатні для здійснення вибуху. Залишки наданої ручної гранати РГД-5 містять на своїх поверхнях сліди вибухової речовини тротилу (а.п.146-154 Том 1).

Суд, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені докази в їх сукупності в цій частині, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов до переконливого висновку про недоведеність факту придбання, носіння та зберігання ОСОБА_7 бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, оскільки воно не підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами.

Так, із дослідженого судом відеозапису затримання обвинуваченого, під час якого було проведено його особистий обшук, встановлено, що під час обшуку у спортивній сумці, що була на спині у ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено ручну осколкову гранату РГД-5 без запалу та запал УЗРГМ-2.

Відеозапис затримання розпочинається, з моменту коли обвинувачений лежить обличчям до землі та з кайданками на руках. На ньому наявна сумка чорного кольору, одягнута через плече на спині. Ватрич перебуває у напівсвідомому стані, скаржиться на гострий нестерпний біль, не може самостійно рухатись, а ні руками, а ні ногами, просить викликати йому швидку медичну допомогу.

На відеозаписі чітко видно, що його сумка на спині розстібнута приблизь на п`ять сантиметрів. Стартовий пістолет у цей час лежить поруч на землі. Асфальтове покриття та земля на місці затримання візуально сухі.

У подальшому, слідчий, незважаючи на стан обвинуваченого, який потребував медичної допомоги, та прибуття на місце події карети швидкої медичної допомоги, не надаючи можливості медикам провести обстеження ОСОБА_7 та надати йому невідкладну медичну допомогу, проводить у відсутності захисника особистий обшук затриманого, в ході якого вибухотехніком було вилучено із сумки ручну осколкову гранату РГД-5 без запалу та запал УЗРГМ-2. Лише приблизно через 25 хвилин після прибуття медиків допускають до затриманого.

Обвинувачений, почувши, що у нього виявили гранату, одразу каже, що вона йому не належить та сам просить відібрати у нього біологічні зразки.

Допитані у судовомі засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були понятими під час затримання та особистого обшуку, суду показали, що не були присутніми під час безпосереднього затримання обвинуваченого, а були залучені до проведення слідчих дій, коли ОСОБА_7 вже лежав на землі у кайданках. Подія, які відбувались до цього не бачили.

Свідок ОСОБА_12 , який на той час працював слідчим та проводив затримання особи, повідомив суду, що не був присутнім під час безпосереднього затримання особи та прибув на місце, коли ОСОБА_7 вже лежав на землі, одягнутий у кайданки. Пістолет лежав поруч із ним на землі. Затримання обвинуваченого проводили працівники Корду у його відсутність.

Суд зауважує, що ОСОБА_7 під час особистого обшуку перебував у хворобливому стані, не міг самостійно пересуватися, сидіти, скаржився на сильний біль, у зв`язку з чим йому було викликано швидку медичну допомогу. У подальшому, при поміщенні обвинуваченого до місця попереднього ув`язнення у нього було виявлено тілесні ушкодження, про що державною установою «Чернівецький слідчий ізолятор» повідомлено ДБР.

Окрім того, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-25/4396-БД від 08.05.2025 року у наданих на дослідження змиві корпусу гранати «РГД-5» та змиві з запалу гранат «УЗРГМ-2» не вставновлено ДНК обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доводи сторони обвинувачення про те, що під час проведення особистого обшуку йшов дощ, який змив ДНК ОСОБА_7 з гранати та запалу, суд відхиляє. Так, із переглянутого відеозапису слідчої дії вбачається, що під час виявлення гранати та запалу та відібрання змивів із них не було опадів у вигляді дощу. Окрім того, суд звертає увагу на те, що стартовий пістолет «SUR 2608» значно довше, ніж граната, перебував під відкритим небом на землі, однак на ньому з вірогідністю 99, 99 % виявлено ДНК-профіль ОСОБА_7 .

Також, допитані у судовому засіданні свідки поняті та слідчий ОСОБА_12 суду показали, що після виявлення гранати з неї одразу ж було відібрано змиви та упаковано до сейф-пакету, що підтверджується відеозаписом затримання. Отже, наявні в матеріалах кримінального провадження докази не дають можливості зробити однозначний висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Разом з тим, виходячи з наведених вище вимог кримінального процесуального законодавства, на переконання суду, надані стороною обвинувачення докази не є достатніми для того, щоб стверджувати поза розумним сумнівом, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Суд також звертає увагу, що під час проведення досудового розслідування не було належним чином здобуто доказів, які б свідчили про наявність у обвинуваченого умислу на придбання, зберігання та носіння бойових припасів, вибухових пристроїв чи вогнепальної зброї в будь-якому її прояві. Зокрема, під час поведення невідкладного обшуку житла ОСОБА_7 не було виявлено будь-яких заборонених предметів. Виявлені в обвинуваченого під час особистого обшуку стартовий пістолет та газовий балончик не є вогнепальною зброєю та не потребують наявності будь-яких дозволів.

Інших належних та допустимих доказів, які б доводили поза розумним сумнівом вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст.263 КК України стороною обвинувачення не надано, а тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

Згідно до положень ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» №5 від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви у справі, в тому числі що стосуються достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитися і вирішуватися на користь підсудних.

Положення ст.ст.370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд враховує правову позицію щодо визнання винуватості особи «поза розумним сумнівом» та визначення «стандартів доказування», висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 по справі №688/788/15-к, в якій зазначається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Статтею 373 КПК України визначено види вироків, а частиною 1 цієї статті вказано на підстави, за наявності яких суд ухвалює виправдувальний вирок. Зокрема виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо недоведено, що: 1)вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Отже, за наявності однієї із трьох встановлених підстав, суд постановляє виправдувальний вирок. При цьому, суд повинен визначити яку із них він застосовує, оскільки наведені підстави є взаємовиключні та не можуть бути застосовані одночасно.

Таким чином, підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що під час досудового розслідування не було дотримано вимог, встановлених ст.ст. 2, 3 КПК України в частині повноти проведення розслідування з метою встановлення наявності в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та доведення його вини поза розумним сумнівом.

Суд наголошує, що як вказує у своїй практиці Європейський суд з прав людини - деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з положеннями КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Презумпція невинуватості, закріплена в §2 статті 6, є одним із елементів справедливого судового розгляду, про який зазначається у §1 статті 6 Конвенції (AllenetdeRibemontv. France, §35). Цей принцип забороняє формування передчасної позиції суду, в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буда доведена відповідно до закону (Minelliv. Switzerland). Суд чітко дотримується тієї позиції, що презумпція невинуватості порушується у випадку, коли судове рішення або твердження посадової особи стосовно обвинуваченого відображає думку про те, що вона є винуватою, тоді як її вина не була попередньо доведена відповідно до закону. Вагоме розрізнення має проводитись між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила. Суд неодноразово наголошував на важливості вибору слів у твердженнях посадових осіб про обвинуваченого (Bohmerv. Germany, §§54, 56; Nestakv. Slovakia, §§88-89)...». Крім того, аналогічне трактування поняття презумпції невинуватості міститься в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 року (остаточне 10.03.2010 року) в справі «Шагін проти України»: «…суд повторює, що принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 конвенції, є одним з аспектів права на справедливий судовий розгляд кримінальної справи, гарантованого пунктом 1 статті 6 (див. рішення у справі «Альне де Рібемон проти Франції» (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 35, серія a, n 308). Цей принцип не лише забороняє передчасне висловлення думки самим судом про те, що особа, «яку обвинувачено у вчиненні злочину», є винною, тоді як це ще не доведено відповідно до закону, … стосовно проваджень, що тривають, у кримінальних справах і які … визначають наперед оцінку фактів компетентним судовим органом. Отже, слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють …, або ж обвинувачують у вчиненні злочину, … та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (див. рішення у справі «Ісмаїлов та інші проти Росії» (Ismoilov and others v. Russia), n 2947/06, п. 166, від 24 квітня 2008 року)...». Даний перелік рішень Європейського суду з прав людини щодо порушення презумпції невинуватості не є вичерпним і свідчить про те, що дотримання презумпції невинуватості є вкрай важливим і недотримання якої є наслідком порушення п. 2 ст. 6 Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України. Однак, у цьому кримінальному провадженні обвинувальний акт містить формулювання, які не відповідають вимогам кримінального процесуального закону та не кореспондуються з позицією ЄСПЛ з цього питання у зв`язку із порушенням презумпції невинуватості.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що під час розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом того, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КПК України, враховуючи обставини, що були наведені вище і які були встановлені під час безпосереднього дослідження доказів.

Водночас, суд не залишає поза увагою те, що обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував обставини, які викладені в обвинувальному акті щодо обвинувачення за ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.84 КПК України показання, в тому числі й обвинуваченого, є одним з процесуальних джерел доказів. Розглядаючи справу, суд оцінює надані сторонами кримінального провадження докази в їх сукупності та взаємозв`язку. З наведеного вище судом встановлено, що ті показання, які надав обвинувачений, частково узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті а саме в частині скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Отже, суд, провівши розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, безпосередньо дослідивши, надані стороною обвинувачення докази, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 у частині пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України на підставі п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

При призначенні обвинуваченому покарання за ч.1 ст.296 КК України, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, те, що згідно до ст.12 КК України, правопорушення, передбачене ч.1 ст. 296 КК України є проступком.

Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, у вчиненому щиро кається.

Суд враховує, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст. 66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлені.

Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому в межах санкції статті ч.1 ст.296 КК України.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У даному випадку, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 65 Кримінального кодексу України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обтяжуючих вину обставин, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі.

Таке покарання суд вважає необхідним не тільки для покарання ОСОБА_7 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, і за його вчинення призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.263 КК України визнати невинуватим і по суду виправданим на підставіп.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його затримання, тобто з 15.03.2025 року.

На підставі ч.1 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк перебування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою з 15.03.2025 року до 19.08.2025 року з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із Чернівецької області без дозволу суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 19.03.2025 року, на гаманець чорного кольору Moon, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 50 євро, 20 доларів США, 1600 гривень, газовий балончик помаранчевого кольору; кросівки чорно-білого кольору із зазначенням «N»; спортивний костюм сірого кольору; пістолет із маркуванням SUR2608.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави понесені судові витрати у розмірі 20753 грн. 78 коп.

Речові докази: грошові кошти в сумі 50 євро, 20 доларів США, 1600 гривень звернути у рахунок понесених судових витрат на проведення експертиз у розмірі 20753 грн. 78 коп.

Речовий доказ: гільзу, що упаковано до сейф-пакету №PSP1014040 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області (а.п.25 Т.1) знищити.

Речовий доказ: кепку бежевого кольору із вишивкою нитками білого кольору, що упаковано до сейф-пакету №PSP2113615, сумку чорного кольору із надписом «Puma», що упаковано до сейф-пакету №PSP2113617; гаманець чорного кольору «Moon», газовий балончик помаранчевого кольору, що упаковано до сейф-пакету №PSP2113616; кросівки чорно-білого кольору із зазначенням «N», що упаковано до сейф-пакету №WAR1821002; спортивний костюм сірого кольору, що упаковано до сейф-пакету №PSP4105511, що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області (а.п.82,165 Т.1) повернути ОСОБА_7 .

Речові докази: змиви пото-жирової речовини із поверхні корпуса гранати типу РГД-5; змиви пото-жирової речовини із поверхні корпуса підривача типу УЗРГМ -2, змиви пото-жирової речовини із поверхні корпуса пістолета з маркуванням SUR2608, первинна упаковка та зразок букального епітелію, що упаковано до сейф-пакету «Експертної служби МВС» №2902343, первинна упаковка та зразок букального епітелію, що упаковано до сейф-пакету «Експертної служби МВС» №2902344, первинна упаковка та зразок букального епітелію, що упаковано до сейф-пакету «Експертної служби МВС» №2902345, що передано на зберігання до камери збергіання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Речовий доказ: стартовий пістолет з маркуванням SUR2608, заводський номер НОМЕР_1 , калібру 9ммР.А., що упакований до сейф-пакету «Експертна служба МВС № 6195483, що переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити.

Речові докази: корпус гранати РГД-5, запал типу УЗРГМ -2, що передані на зберігання до камери збергіання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Речовий доказ: ДВД -диск, який зберігається у матеріалах провадження залишити у матеріалах провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1