ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/739/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/748/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 05 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003873,за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:

-26 березня 2019 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, 22 листопада 2022 року звільненого умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбуту частину покарання строком 5 місяців 2 дні.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115; ч.3 ст.15, п.п.1, 9, 13 ч.2 ст.115 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року ОСОБА_8 засуджено:

- за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- за ч.3 ст.15, п.1, 9, 13 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупність кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднана невідбута частина покарання у виді 1 місяця позбавлення волі за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року, та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 1 місяць.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 05 грудня 2022 року, приблизно о 14:00 год., точний час не встановлений, прийшов за адресою: АДРЕСА_2 в гості до свого дядька ОСОБА_10 , де також перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , в подальшому ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи на кухні вищевказаної квартири, почали вживати спиртні напої.

В цей же день, приблизно о 18:00 год., ОСОБА_10 вийшов з приміщення кухні та пішов відпочивати в кімнату, де знаходились ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в той час як ОСОБА_8 та ОСОБА_11 залишились у кухні та продовжили вживати спиртні напої.

Надалі, під час перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у кухні вищевказаної квартири, 05 грудня 2022 року, приблизно о 18 год. 30 хв., на ґрунті раптово виниклої сварки з приводу продажу квартири, частка якої належала ОСОБА_8 , коли останній відбував покарання в місцях позбавлення волі, та яку, на його думку, було продано за заниженою ціною, у ОСОБА_8 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, раптово виник злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , сидячи за столом на кухні вищевказаної квартири навпроти ОСОБА_11 , у безпосередній близькості до останньої, дістав правою рукою з висувного ящика з-під столу кухонний ніж та, діючи умисно, з достатньою силою наніс один прицільний удар ОСОБА_11 клинком ножа в ділянку правої щоки, від якого остання нахилила голову над столом, після чого, ОСОБА_8 , тримаючи у правій руці ніж, наніс ще чотири прицільних ударів ОСОБА_11 по правій заднє-боковій поверхні шиї, де зосереджено багато життєва важливих судин, артерій, капілярів, чим спричинив ОСОБА_11 різане поранення правої щоки та 4 (чотири) колото-різаних поранення правої заднє-бокової поверхні шиї, які за ступенем тяжкості як у сукупності, так і поодинці, належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_11 , проте, злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки остання втратила свідомість та, внаслідок чого, не подавала ознак життя та ОСОБА_8 , будучи впевненим, що ОСОБА_11 померла, припинив свої злочинні дії.

В подальшому, у зв`язку із своєчасною госпіталізацією ОСОБА_11 до КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР їй була надана кваліфікована медична допомога та збережене життя.

Крім того, ОСОБА_8 , вчинивши закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне спричинення смерті ОСОБА_11 , за вищевказаних обставин, 05 грудня 2022 року, приблизно о 18 год. 35 хв., знаходячись в коридорі кв. АДРЕСА_3 , вважаючи, що він досяг своєї мети та повністю реалізував свій злочинний намір на позбавлення життя ОСОБА_11 , розуміючи, що в сусідній кімнаті знаходяться ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які можуть викрити його у вчиненні особливо тяжкого злочину, ОСОБА_8 , бажаючи уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин та, бажаючи приховати сліди його вчинення, вирішив позбавити життя ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 з метою приховання раніше ним вчиненого замаху на вбивства ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , з метою приховування скоєного ним раніше замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , знаходячись у коридорі вказаної квартири, тримаючи в правій руці вищевказаний кухонний ніж, яким наніс раніше тілесні ушкодження ОСОБА_11 , забіг до приміщення кімнати, де перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 та, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_12 , яка сиділа на дивані біля входу до кімнати, діючи умисно, бажаючи настання смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , з достатньою силою наніс два прицільних удари клинком ножа ОСОБА_12 в надключичну ділянку зліва та в область спини зліва, де розташовані життєво-важливі органи, від яких ОСОБА_12 впала обличчям на підлогу.

Після чого, ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, підбіг до ОСОБА_13 , який в цей час рухався у напряму дивану, на якому спав ОСОБА_10 , та знаходячись у безпосередній близькості до останнього, діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_13 , наніс два прицільних удари клинком ножа ОСОБА_13 в область пахвової ділянки справа та правого стегна, де розташовані життєво - важливі органи, від яких ОСОБА_13 впав на диван біля ОСОБА_10 , який на ньому спав та почав його будити.

Далі, ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, знаходячись в кімнаті біля дивану, на якому знаходились ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_10 , який перебував у положенні лежачи на дивані на лівому боці, діючи умисно, наніс один прицільний удар клинком ножа ОСОБА_10 в нижню третину правого плеча.

Окрім цього, ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, знаходячись в кімнаті біля дивану, на якому знаходились ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_13 , який схилився до ОСОБА_10 , з метою розбудити останнього, ОСОБА_8 наніс один прицільний удар клинком ножа ОСОБА_13 в ділянку правої лопатки, де розташовані життєво - важливі органи, в ході якого кухонний ніж від удару зламався навпіл, а саме: лезо відламалося від рукоятки, що в подальшому позбавило можливості ОСОБА_8 довести свій злочинний умисел до кінця.

Внаслідок цього, ОСОБА_8 , будучи позбавленим вищевказаного знаряддя вчинення злочину, був вимушений припинити свої злочинні дії та з місця скоєння злочину зник, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, залишивши ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на місці скоєного правопорушення.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 :

- ОСОБА_12 спричинено непроникаюче колото-різане поранення спини зліва (на рівні 4-го ребра між лопатковою лінією та лінією хребта) та лівої надключичною ділянки, які за ступенем тяжкості як у сукупності, так і поодинці, належать до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я;

- ОСОБА_13 спричинено різане поранення пахвової ділянки справа, в ділянці правої лопатки та правого стегна по внутрішній поверхні, які за ступенем тяжкості як у сукупності, так і поодинці, належать до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я;

- ОСОБА_10 спричинено різану рану нижньої третини правого плеча, яка належить до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_8 не виконав усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , з метою приховання раніше ним вчиненого вбивства ОСОБА_11 , з причин, які не залежали від його волі, оскільки знаряддя злочину кухонний ніж, був зламаний під час спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , внаслідок чого, останній був вимушений припинити свої злочинні дії, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, побоюючись бути затриманим та викритим у вчиненні кримінального правопорушення.

До початку судового розгляду прокурор подав до апеляційного суду заяву, в якій посилаючись на ст.403 КПК України, відмовився від апеляційної скарги на вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації його дій, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України більш м`яке ніж передбачено законом.

В обґрунтування посилається на те, що суд не в повній мірі врахував пом`якшуючи покарання обставини, а саме те, що він щиро розкаявся; вину визнав в повному обсязі, розгляд відбувся в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України; сприяв розкриттю злочину; має хронічні захворювання нервової системи.

Також просить врахувати, що даний злочин він вчинив, перебуваючи у сильному душевному хвилюванні, оскільки коли він відбував покарання за попереднім вироком, то його дядько ОСОБА_10 , який є потерпілим по даній справі, недобросовісно продав його частку квартири та, на його думку, довів до смерті його близьких, а саме батька та бабусю.

Зазначені вище обставини, обвинувачений вважає такими обставинами, що пом`якшують покарання.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вважала необґрунтованою апеляційну скаргу обвинуваченого та просила залишити її без задоволення.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу та пом`якшити обвинуваченому покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115; ч.3 ст.15, п.п.1, 9, 13 ч.2 ст.115 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного, який не працює, неодружений, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, будучи неодноразово судимий за умисні, корисливі злочини, знов вчинив, умисний особливо тяжкий злочин у період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його небажання змінити спосіб життя та стати на шлях виправлення.

Окрім того, вірно врахована наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину, та обставина, що пом`якшує покарання - щире каяття.

Відповідно до ст.3 Конституції України особа, його життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З огляду на встановлені та викладені у вироку обставини вчинених злочинів та дані про особу ОСОБА_8 , суд цілком обґрунтовано визнав, що останній становить загрозу для суспільства, а тому колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання (його вид та розмір) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_8 правильно застосовані вимоги та правова формула, передбачені ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, що також відповідає принципу індивідуалізації та невідворотності покарання за кожен злочин. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки воно призначено в мінімальних межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Поряд з цим, з огляду на зазначені обставини та дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до ОСОБА_8 норм ст.69 КК України та подальшого пом`якшення покарання, як на цьому наполягає апелянт.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків місцевого суду щодо правильності призначеного йому покарання та справедливості обраного заходу примусу. При цьому вказані обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини, що на його думку, суттєво могли пом`якшити покарання, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, у зв`язку з чим, покарання й було призначено обвинуваченому в мінімальних межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Поряд з цим, доводи обвинуваченого про необхідність визнати обставиною, що пом`якшує покарання, те що даний злочин він вчинив перебуваючи у сильному душевному хвилюванні, оскільки коли він відбував покарання за попереднім вироком, то його дядько ОСОБА_10 , який є потерпілим по даній справі недобросовісно продав його частку квартири та на його думку довів до смерті його близьких, а саме батька та бабусю, не є достатньою підставою для пом`якшення покарання, враховуючи виключні обставини вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, а також враховуючи й зазначені висновки судово-психіатричної експертизи № 22 від 11.01.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості, синдрому залежності внаслідок поєднаного вживання кількох психоактивних речовин, відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 виявляв ознаки вищевказаних хронічних психічних захворювань та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, ОСОБА_8 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4