Справа № 366/500/25
Провадження № 1-кп/366/168/25
В И Р О К

Іменем України

03 березня 2025 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000011 від 30.01.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Добропілля Донецької області, українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, електромонтажник ФОП ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, неодружений, не депутат, не інвалід, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків) за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року, посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, оформлений та виданий засобами Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС і виготовлений на бланку та/або в електронній формі, після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Всупереч цьому, ОСОБА_2 , не маючи права на керування транспортними засобами, вирішив придбати посвідчення водія.

У червні 2023 року у невстановлений точний час, ОСОБА_2 , діючи умисно з метою підробки невстановленою особою посвідчення водія, яке згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року, є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами, через мережу Інтернет вступив у злочинну змову з невстановленою органом дізнання особою.

Остання повідомила, що за грошову винагороду у сумі 6000 гривень, зможе виготовити посвідчення на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_2 категорії «В». При цьому невстановлена особа повідомила про необхідність подання персональних даних, з метою їх розміщення на посвідченні водія, що надає право керування транспортними засобами.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного, протиправного умислу, ОСОБА_2 надав вищевказаній невстановленій особі персональні дані про себе та власне фотозображення в електронній формі, які були використані в подальшому для підробки у невстановленому місці та невстановлений час посвідчення водія категорії «В» серії НОМЕР_1 від 21.06.2023 року на ім`я ОСОБА_2 територіальним сервісним центром МВС №1443 (згідно відомостей у самому документі), тобто ОСОБА_2 надав засоби та сприяв підробленню посвідчення водія, достовірно знаючи, що не вчиняв визначених законодавством дій щодо отримання посвідчення водія.

Через кілька днів невстановлена особа виготовила та надіслала поштовим зв`язком ОСОБА_2 для подальшого використання посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорії «В» на ім`я ОСОБА_2 , бланк якого не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника України.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив пособництво в підробленні посвідчення з метою його використання, а саме кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім цього, 29.01.2025 року, близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_2 рухався по

вул. Івана Проскури в селищі Іванків Вишгородського району Київській області, знаходячись за кермом та користуючись транспортним засобом марки «Газель» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , та був зупинений поліцейським. Під час перевірки документів ОСОБА_2 в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 16.09.2020 року, усвідомлюючи, що посвідчення водія НОМЕР_1 на його ім`я завідомо підроблене, на вимогу надати документи, що посвідчують право керування транспортним засобом, достовірно знаючи, що посвідчення водія він не отримував у встановленому законом порядку, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив його на законну вимогу поліцейського інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №1 майора поліції ОСОБА_4 , тобто використав завідомо підроблений документ посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_2 , яке не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника України.

Таким чином, ОСОБА_2 використовував завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 03.03.2025 постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду, в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню відповідно до положень ст. 302 КПК України надійшов до суду разом із заявою щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Розгляд провадження судом проведено за відсутності учасників судового провадження без дослідження доказів у судовому засіданні, оскільки встановлені органом досудового розслідування обставини, учасниками судового провадження не оспорювалися, з огляду на наявність письмової заяви підозрюваного, складеної в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному порядку та до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості, які були детально вивчені судом.

Так, згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав в присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 , винуватість у вчиненні кримінальних проступків визнав повністю, згоден із встановленими під час досудового розслідування обставинами, викладеними в обвинувальному акті, згоден з розглядом обвинувального акта в його відсутність в спрощеному порядку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які згідно із ст.12 КК України є кримінальними проступками, дані про особу винного, такий що не судимий, характеризується за місцем проживання та роботи задовільно, обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює електромонтажником ФОП ОСОБА_3 .

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про особу обвинуваченого, що відповідно до положень КК України виключали можливість призначення ОСОБА_2 покарання у виді штрафу.

Призначаючи покарання, суд виходить із положень ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості кримінальних проступків, наслідки вчинених кримінальних правопорушень, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, беззастережне визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень. Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень призначити покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, кожній окремо, у виді штрафу, визначивши на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого.

Долю речових доказів і процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до статей 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 1, 2 КК України, ст.ст. 302, 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Речові докази в кримінальному провадженні: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 - залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження №0000011.

Стягнути на користь держави із ОСОБА_2 вартість проведення витрат на залучення експерта в кримінальному провадженні: за проведення експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-25/6637-ДД від 05.02.2025 року), вартість проведення якої становить 2387 грн 60 копійок (відшкодування вартості якої здійснюються на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби по коду доходів 24060300 «Інші надходження» (МФО 899998).

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути оскаржений до Київського апеляційного суду з врахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подання апеляції після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6