Справа № 442/466/25
Провадження № 1-кп/442/146/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000011 від 04.01.2025 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дрогобича Львівської області, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов"язаного, позапартійного, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 3 статті 357 КК України,-

учасники справи :

прокурора : ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 що 01 січня 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілий спить, вирішив умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрасти належне йому майно.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_7 спить та не спостерігає за його діями і переконавшись в тому, що не буде викритий іншими сторонніми особами, таємно, в умовах воєнного стану з полиці шафи викрав сумку з ременем через плече темно-коричневого кольору з гаманцем темно-коричневого кольору, які не становлять для потерпілого матеріальної цінності, у якому знаходилися грошові кошти в сумі 4200 гривень та паспорт громадянина України, виданий на його ім`я, після чого утримуючи при собі викрадене, вийшов з приміщення вказаної квартири та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 4200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 01 січня 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілий спить, з полиці шафи викрав сумку з ременем через плече темно-коричневого кольору з гаманцем темно-коричневого кольору, які не становлять для потерпілого матеріальної цінності, у якому знаходилися грошові кошти в сумі 4200 гривень та паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 10.06.2021 відділом оформлення документів Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління ДМС України у Львівській області (орган видачі № 4623) на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим незаконно заволодів шляхом викрадення паспортом громадянина України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння, шляхом викрадення паспорта громадянина України ОСОБА_5 01.01.2025 ОСОБА_3 не вчинив жодних дій щодо його повернення власнику, а направився у невідомому напрямку, де у подальшому розпорядилася ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному заволодінні паспортом, шляхом його викрадення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 357 КК України.

Допитаний ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 3 статті 357 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які вони пред`явлені в обвинувальному акті, та дав показання, які не суперечать викладеному в обвинувальному акті. В даний час щиро кається у вчиненні кримінального правопорушення, кошти та паспорт потерпілому повернув. Просить його суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився , надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має. Щодо міри покарання покладається на думку суду.

Відповідно до статті 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено в повному обсязі.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за частиною 4 статті 185 КК України, оскільки останній викрав чуже майно (вчинив крадіжку), умовах воєнного стану.

Та вірно дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 3 статті 357 КК України, оскільки останній незаконно заволодів паспортом, шляхом його викрадення.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засуджених є їх виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як нею, так і іншими особами, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворішим покарань, тому таке покарання слід призначити до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого. Крім того покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд, в якості обставин, які пом"якшують покарання враховує його визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ст.65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, суд приходить до висновку про обрання покарання у виді позбавлення волі в межах санкціі статті.

Крім того суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, слід залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 349, 370, 374, КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 3 статті 357 КК України та призначити покарання:

- частиною 4 статті 185 КК України - 5 років позбавлення волі;

-частиною 3 статті 357 КК України - 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 13.01.2025 року.

Речові докази: сумку з ременем через плече темно-коричневого кольору із металевими замками, гаманець темно-коричневого кольору із металевою вставкою та паспорт (Ю-карта № НОМЕР_1 , виданий на ім`я громадянина України ОСОБА_5 - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений сторонами кримінального провадження до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення та на підставах, визначених ч. 4ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя : ОСОБА_1