ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/998/25 Справа № 183/4676/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, за апеляційною скаргою Першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, непрацюючого, маючого середньо-технічну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом від 09.04.2020 закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2024, визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

За ч. 4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2024 та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

В інший частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, законність та справедливість за видом призначеного йому покарання, у той же час вважає, що судом першої інстанції допущено порушення зазначених норм кримінального процесуального закону, оскільки, як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини вироку, за результатами розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в одному судовому рішенні у формі вироку викладено два різних процесуальних рішення - як про визнання останнього винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України, так і про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 09.04.2020) на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначене покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим основним покаранням - призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2024 року, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

За ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2024 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Початок строку покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту фактичного затримання 29.10.2024 року.

Зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 29.10.2024 року по 25.12.2024 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний тримання під вартою.

Згідно ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст.284 КПК України закрито кримінальне провадження №0000579 від 09.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст.185 КК України.

Вирішені питання про процесуальні витрати та про долю речових доказів згідно із вимогами ст. 100 КПК України.

Обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 02 травня 2019 року приблизно о 18.30 годині, знаходився на дитячому майданчику поблизу будинку № 20 по вул. Космонавтів, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де він побачив спортивну кофту та в нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з кишені вказаної кофти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 02 травня 2019 приблизно о 18 годині 35 хвилин ОСОБА_8 , на спортивному майданчику поблизу будинку № 20 розташованого по вул. Космонавтів, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, з кишені спортивної кофти викрав мобільний телефон марки «Meizu M6 Note».

Після чого, ОСОБА_8 з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на суму 4334 гривень 40 копійок.

Крім того, 17 травня 2019 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 знаходився поблизу входу до терапевтичного відділення комунального некомерційного підприємства "Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" розташованого по вул. Українській, 12 м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, де помітив у свого знайомого ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4 3/32GB Gold». В цей момент, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 4 3/32GB Gold», що належить ОСОБА_11 .

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_8 , 17 травня 2019 року, приблизно о 18 годині 05 хвилин, продовжуючи знаходитись поблизу входу до терапевтичного відділення комунального некомерційного підприємства "Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" розташованого по вул. Українській, 12 м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, під приводом телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_11 належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4 3/32GB Gold», не маючи намір його у майбутнього повернути.

ОСОБА_8 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відразу як тільки взяв до рук мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4 3/32GB Gold», на відкритій місцевості почав тікати в напрямку площі Героїв, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, тримаючи при собі мобільний телефон, не реагуючи на вимоги ОСОБА_11 повернути йому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4 3/32GB Gold», тим самим відкрито заволодів майном, яке належить ОСОБА_11 .

Тобто, ОСОБА_8 втік з місця вчинення злочину з викраденим мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi Note 4 3/32GB Gold», розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, та своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 3000 гривень.

Окрім цього, 14 лютого 2020 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 знаходився біля приміщення Новомосковської медико-соціальної експертної комісії за адресою: вул. Українська, 12 м. Новомосковськ Дніпропетровської області. У вказаний час у ОСОБА_8 виник прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна з вказаного приміщення.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, 14 лютого 2020 року приблизно о 01 годині 10 хвилин, діючи умисно, повторно із корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вікна вказаного приміщення, де відігнув з вікна металеву решітку, дістав скло з рамки вікна та проник у середину приміщення де зі столу викрав ноутбук марки «Acer eMachines E725-422G25Mi», вартістю 599 гривень 80 копійок.

В подальшому ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння злочину пішов у невідомому напрямі та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 599 гривень 80 копійок.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжений і діє на теперішній час.

Так, 01 серпня 2024 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 спускався сходами 2-го під`їзду будинку № 39 по вул. Гетьманській м. Новомосковська Дніпропетровської області, та, перебуваючи між 5 та 6 поверхом, побачив міжповерхове кладове приміщення, яке знаходиться за вищевказаною адресою. В цей момент у ОСОБА_8 виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме речей, які знаходились у вказаному кладовому приміщенні.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, перебуваючи у зазначений час та місці, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, підійшов до двері міжповерхового кладового приміщення, що було замкнене на замок та, шляхом віджиму двері невстановленим предметом, незаконно проник всередину, звідкіля викрав майно, а саме: набір торцевих насадок CrV Taiwan ULTRA 700026z в кейсі чорного кольору, вартістю 3279 гривень 11 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_13 .

Після чого, ОСОБА_8 , з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 3279 гривень 11 копійок.

Окрім цього, 12 вересня 2024 року, у першій половині дня, ОСОБА_8 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме: пральної машинки марки «Electrolux» модель «EWT 1262 TDW» «1200RPM» на 6 кг., білого кольору, серійний номер 311 00110, продуктовий номер 0, що належить ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у зазначений час та місці, ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, шляхом вільного доступу, таємно викрав з приміщення ванної кімнати, вказаної квартири пральну машинку марки «Electrolux» модель «EWT 1262 TDW» «1200RPM» на 6 кг., білого кольору, серійний номер 311 00110, продуктовий номер 0, вартістю 7399,33 грн., що належить потерпілому ОСОБА_14 .

Після чого, ОСОБА_8 з викраденим майном, покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на суму 7399,33 грн.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 11 жовтня 2024 року приблизно о 01 годині 04 хвилин, ОСОБА_8 спускався сходами 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 та перебуваючи між 8 та 7 поверхом, побачив міжповерхове кладове приміщення, яке знаходиться за вищевказаною адресою. В цей момент у ОСОБА_8 виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме: речей, які знаходились у вказаному кладовому приміщенні.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, перебуваючи у зазначений час та місці. ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, підійшов до двері міжповерхового кладового приміщення, що було замкнене на замок та шляхом віджиму ригиля замку двері невстановленим предметом, незаконно проник всередину, звідкіля викрав майно, а саме: велосипед марки «Мінськ», зеленого кольору, з чоловічою рамою, діаметр колес 28, вартістю 3000 грн., мішок картоплі сорт «Беларозза» 20 кг. вартістю 430 грн., самокат марки «Skyper», трьох колісний вартістю 1025 грн., вентилятор марки «Stinger» білого кольору вартістю 225 грн., візок кравчучка складка ТМАО-160, сталева, колеса 160 мм підшипник, вартістю 350 грн. та 61 од. вінілових платівок вартістю 30 грн. кожна, що належить потерпілому ОСОБА_15 .

Після чого, ОСОБА_8 , з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 6860 гривень.

Дії ОСОБА_8 у вищезазначеній частині судом кваліфіковані в оскаржуваному вироку:

- за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно;

- за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану;

- за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

За епізодом від 14.02.2020 року, кваліфікованим в обвинувальному акті за ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження було закрите на підставі ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст.284 КПК України, - у зв`язку із набранням чинності 09.08.2024 року змінами до закону про адміністративну відповідальність, з огляду на які вартість предмету посягання за цим епізодом не досягла межі, з якої настає кримінальна відповідальність за таємне викрадення майна.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які, кожен окремо, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, згідно із ч. 1 ст. 409КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимого цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК України про ухвалення ріщення компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора, останнім не оспорюється правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованих діянь, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, законність та справедливість за видом та розміром покарання, призначеного йому як за вчинення цих кримінальних правопорушень та за їх сукупністю за правилами ст. 70 КК України, так і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України.

Також прокурором не оспорюється наявність підстав для прийняття рішення про закриття кримінального провадження за епізодом, кваліфікованим за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Аналізуючи апеляційні доводи у цій частині, які зводяться до недотримання судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо форми судового рішення про закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає їх обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Наведеними положеннями КПК України чітко визначено, що судове рішення про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, приймається судом у формі ухвали. Натомість викладення такого рішення у вироку суду належить вважати неправильним застосуванням кримінального процесуального закону.

З огляду на зазначене, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього в частині обвинувачення за епізодом, кваліфікованим за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв?язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, - оскаржуваний вирок суду в частині закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, із постановленням у межах повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 417 КПК України, ухвали про закриття кримінального провадження у цій частині згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Підстав для скасування вироку у повному обсязі, як про це порушує питання прокурор а апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, оскільки із цього приводу у скарзі не наведено мотивування, а також прокурор порушує питання про викладення в ухвалі суду апеляційної інстанції рішення про призначення покарання ОСОБА_8 , яке є ідентичним за змістом зазначеному в оскаржуваному вироку.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 року скасувати в частині закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК України, у зв?язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В іншій частині вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4