Справа № 159/548/25
Провадження № 1-кп/159/301/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої

особи ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000041 від 10.01.2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чудель Сарненського району Рівненської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого машиністом тепловоза ПП «Полицький кар`єр», раніше не судимого,

у вчиненні ними кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до наказу від 20.10.2022 року про розпорядження № 171/ос «про переведення на іншу роботу», ОСОБА_5 переведено на постійну роботу на посаду «машиніст тепловозу».

Крім цього, відповідно до наказу від 15.07.2019 року про розпорядження № 256/ос «про переведення на іншу роботу», ОСОБА_6 переведено на постійну роботу на посаду «помічник машиніста тепловозу».

Так, 20.10.2022 року між працівником ОСОБА_5 , машиністом локомотива (МВРС), та начальником виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Ковель» ОСОБА_7 , укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, з яким ОСОБА_5 був ознайомлений під підпис та згідно якого він зобов`язаний:

а) під час обслуговування локомотива старанно відноситися до переданих йому для зберігання чи використання матеріальних цінностей (тягового, моторвагонного рухомого складу та паливно-мастильних матеріалів) і вживати заходів до запобігання їх пошкодження та розкрадання;

б) своєчасно повідомляти адміністрацію депо про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей;

в) вести облік виконаної роботи на довіреному йому локомотиві та паливо-мастильних матеріалів при прийманні та здачі тягового, моторвагонного та самохідного рухомого складу в маршруті машиніста форми ТУЗ-ІСЦ та в журналі технічного стану локомотива форми ТУ-152;

В результаті виконання вище перерахованих завдань та обов`язків, ОСОБА_5 мав у віданні індивідуальні матеріальні цінності та ніс за них повну матеріальну відповідальність.

09 січня 2025 року, близько 20 год. 00 хв., локомотивна бригада в складі машиніста дизель-поїзда ОСОБА_5 та помічника машиніста дизель-поїзда ОСОБА_6 , які, згідно Інструкції локомотивної бригади № ЦТ-01-6 від 22.11.2004 року несуть відповідальність за установлені норми витрат паливно - енеретичних ресурсів на тягу поїздів, безпеку руху поїздів та маневрової роботи, заступили на чергування згідно графіку, затвердженого начальником ВСП «Локомотивне депо Ковель» на маршрут Мацеїв - Ковель, та, керуючи дизель-поїздом ТУ-152 «2М62-0893»,близько 23 год. 33 хв., в умовах воєнного стану, що діє на підставі Указу Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022, прибувши на станцію «Мацеїв», що у смт. Луків Ковельського району Волинської області, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , використовуючи технічні особливості експлуатації локомотива та заздалегідь підготовлений перехідний клапан, пластикові ємності, гумовий шланг, за допомогою якого втрутились у роботу паливної системи дизель-поїзда ТУ-152 «2М62-0893», який належить ВСП «Локомотивне депо Ковель» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», та який їм було ввірено згідно з маршрутом машиніста форми ТУ-З-ІОЦ, зробили перекачування дизельного палива в кількості 120 літрів, а саме - за допомогою заздалегідь заготовленого перехідника із відкритим клапаном, приєднали до паливної системи гумовий шланг, внаслідок чого відбулось перекачування дизельного палива із паливної системи локомотива до заздалегідь підготовлених каністр, тим самим привласнили дизельне пальне на загальну суму 4433,45 гривень, чим завдали матеріальну шкоду регіональній філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю. Суду показав, що дійсно, разом з ОСОБА_6 , привласнив дизельне пальне за обставин, зазначених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння також визнав повністю. Суду показав, що дійсно, разом з ОСОБА_5 , привласнив дизельне пальне за обставин, зазначених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинувачених, які підтверджують їх існування. В зв`язку з цим суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 191 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у привласненні чужого майна, яке перебувало у його віданні, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 191 КК України.

ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразились у привласненні чужого майна, яке перебувало у його віданні, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 191 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та особи винних у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що обвинуваченими вчинено тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 191 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, суд відносить щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, суд не вбачає.

Суд враховує також те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають досить молодий вік, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються по місцю проживання, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебувають.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченим, суд прийшов до висновку, що для виправлення останніх та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного злочину, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на мінімальний строк.

Разом з тим, зважаючи на наведені вище обставини щодо обвинувачених та з врахуванням думки прокурора і представника потерпілої особи, суд вбачає можливим їх виправлення без ізоляції від суспільства і щодо них є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжні заходи щодо обвинувачених під час досудового розслідування не застосовувались. Підстав для застосування таких заходів щодо обвинувачених до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особи обвинувачених та їх належної поведінки.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Процесуальні витрати на проведення експертиз відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2024 року на майно (речові докази), підлягає скасуванню з подальшим вирішенням долі цього майна в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, яка пов`язана із матеріальною відповідальністю та зі збереженням, обліком та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, яка пов`язана із матеріальною відповідальністю та зі збереженням, обліком та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений на майно (речові докази) відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2024 року - скасувати.

Речові докази:

-2 (дві) каністри ємкістю по 30 л. кожна та 4 (чотири) каністри ємкістю 30 л. кожна з рідиною з характерним запахом дизельного палива, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, повернути ВСП «Локомотивне депо Ковель» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця»;

-резиновий шланг, розвідний ключ, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1