Справа № 162/33/25
Провадження № 1-кп/162/61/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про продовження покладених обов`язків

при виконанні запобіжного заходу у вигляді застави

08 квітня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, обвинуваченому у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11. 2024 року за № 0000819

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, не працевлаштованому, одруженому, судимому вироком Любешівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2024 року за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор 07.03.2025 року подав до суду вказане клопотання, мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України. Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, зокрема, останній ніде не працює та не навчається, вчинив злочини в умовах воєнного стану в Україні, повторно, будучи раніше судимим за умисний злочин проти життя і здоров`я особи та авторитету органів державної влади, відбуваючи іспитовий строк, на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив, а тому наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. З огляду на вищевказане, існують достатні дані, що ОСОБА_4 не буде дотримуватися покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (зможе виїхати за кордон); чинитиме тиск та впливатиме на свідків з метою запобіганню притягнення його до відповідальності; може вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. Запобігти наявним вищезазначеним ризикам неможливо без продовження покладених на обвинуваченого обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Сторона захисту у судовому засіданні заперечила проти клопотання прокурора в частині продовження обов`язку не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні, оскільки на даний час відпала така потреба, а обвинувачений дотримується всіх покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 12.02.2025 року щодо ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього, до 12.04.2025 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не працевлаштований, офіційного доходу не має, раніше судимий за вчинення злочину групою осіб проти авторитету органів державної влади, а саме за умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків ( ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК України), знову обвинувачується у вчиненні під час дії воєнного стану тяжких злочинів у період іспитового строку, що свідчить про його не бажання стати на шлях виправлення.

Суд зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Ризик кримінального провадження, як обов`язковий критерій застосування (продовження) запобіжного заходу, має прогностичний характер, його визначення спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Заявлені ризики мають обґрунтовуватися, враховуючи їх вірогідний характер, однак класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

Щодо твердження сторони захисту про відсутність ризику впливати на свідків з боку обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Дана справа перебуває на стадії підготовчого провадження, свідки не допитані.

Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування, показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відтак, зважаючи на тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, та те, що розгляд даного кримінального провадження по суті не розпочато, суд вважає встановленою наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які посилились у зв`язку з військовою агресією росії проти України, що обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Твердження сторони захисту про те, що обвинувачений не порушує покладених на нього обов`язків не спростовує наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, а доводить їх дієвість.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст.177, 194 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити покладені ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 січня 2025 року на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, до 06 червня 2025 року, а саме:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) повідомляти суд про зміну місця проживання;

3) утримуватися від спілкування із свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та щодо обставин цього кримінального провадження із свідками, працівниками поліції, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 08.04.2025 року.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_10