ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000561 від 31.05.2024, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , яка подана на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, з повною середньою освітою, не працюючого, судимого:

-17.08.2022р. Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.4 ст. 15, ч.4 ст. 185, 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 (два) роки. Звільнений 02.05.2024 по відбуттю строку покарання;

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбування покарання вирішено обраховано з моменту виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді домашнього арешту.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та судових витрату даному кримінальному провадженні.

ЄУНСС:727/6620/24 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП:11-кп/822/44/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ч.2 ст. 190 КК України

На вказане рішення районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.11.2024р., пом`якшивши призначене покарання за ч.2 ст.190 КК України.

Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, так як за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість та неправильним застосуванням закону.

На думку апелянта, суд першої інстанції недостатньо врахував те, що обвинувачений ОСОБА_6 на досудовому слідстві та в суді повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, детально розповів про обставини його вчинення, на місці показав як саме вчиняв злочин, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 , 25 травня 2024 року близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи на розі вул. Садова - вул. Першотравнева, 1, в м. Чернівці, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи злочинність своїх дій та їх правові наслідки, з корисливих спонукань, повторно, протиправно, шляхом обману та зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під приводом огляду годинника марки «Armani», чорного кольору, модель «Exchange АХ2104», вартість якого згідно з висновком експерта №СЕ-19/126-24/6791-ТВ від 13.06.2024 становить 8475 грн. 00 коп., належного ОСОБА_10 , заволодів ним, після чого пішов у невідомому напрямку.

Після вчиненого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, а майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 8475 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, - шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній зазначених, міркування прокурора, яка заперечила проти поданої апеляційної скарги та просила вирок районного суду залишити без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 та доведеність його винуватості у вчиненому, апелянтом не оспорюються, то ці обставини колегією суддів в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги його захисника щодо суворості призначеного покарання є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено мету покарання, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Районний суд при ухваленні вироку зазначених вимог закону дотримався повністю.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 , районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, який визнав вину, не працює, розлучений, судимий. При цьому, обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнано: щире каяття.

Вказані обставини у своїй сукупності дали суду першої інстанції підстави для призначення ОСОБА_6 покарання не у максимальних межах, передбачених санкцією статті, за яким йому висунуто обвинувачення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

На думку колегії суддів, саме покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік за своїм видом та розміром повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційній скарзі обставини були повністю враховані судом при призначені покарання за вчинене кримінальне правопорушення, при цьому достатніх та переконливих доводів того, що такі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину апелянтом не наведено, а колегією суддів не встановлено.

Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу і на особу ОСОБА_6 , який через 23 дні після його звільнення по відбуттю строку покарання за попереднім вироком, тобто через дуже короткий проміжок часу, у період незнятої та непогашеної судимості, вчинив новий корисливий злочин проти власності, що підтверджує те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а відтак свідчить про його суспільну небезпеку та схильність до вчинення схожих злочинів.

За таких обставин, саме таке покарання, яке було призначено районним судом ОСОБА_6 , відповідатиме вчиненому кримінальному правопорушенню і наслідкам для обвинуваченого, тобто між вчинком і покаранням за цей вчинок.

Разом з цим, колегією суддів встановлені обставини, які в силу ч.2 ст.404 КПК дають апеляційному суду підстави вийти за межі апеляційних вимог, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.

Так, згідно з ч.4 ст. 67 КК України обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини Кримінального Кодексу як кваліфікуюча ознака злочину не може враховуватись ще раз при призначенні покарання.

Відповідно до абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, та рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Як вбачається із вироку, районний суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 рецидив злочинів.

Разом з тим, відповідно до матеріалів кримінального провадження у даному випадку рецидив злочинів утворює одночасно їх повторність як ознака злочину, що вплинула на його кваліфікацію за ч.2 ст.190 КК України, а тому районний суд безпідставно ще раз врахував таку обставину при призначенні покарання як обтяжуючу.

Вказані порушення можуть бути усунуті апеляційним судом, шляхом внесення змін до мотивувальної частини вироку суду, оскільки це не погіршує становище обвинуваченого.

Водночас, колегія суддів, зважаючи на усе вище встановлене у своїй сукупності, доходить висновку, що виключення вказаної обставини не дає підстав для пом`якшення призначеного покарання.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 190 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на наявність обтяжуючої обставини рецедив злочину.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3