"17" грудня 2024 р. Справа № 363/5708/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000001, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Так, 17.12.2024 року під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив продовжити ОСОБА_4 строк дії, обраного раніше запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 до 7:00 години наступного дня. При цьому посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК та ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора не заперечував.

Судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.10.2024 з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28.12.2024 включно.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою зокрема продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд вважає, що на момент розгляду питання щодо продовження строку дії обраного раніше запобіжного заходу існує обґрунтована підозра та ризик, передбачені п. 1 ч. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, а тому обвинувачений, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, під тягарем можливого покарання може переховуватися від прокуратури та суду.

Аналізуючи ризик переховування від органу досудового розслідування (суду) в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becclevv. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то варто зауважити, що ОСОБА_4 , може незаконно впливати, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупом на свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, оскільки йому вручено дане клопотання з додатками до нього, в яких вказано повні анкетні дані свідків. Відповідно, незаконний вплив на вказаних осіб з боку обвинуваченого, з метою зміни показів останнім, перешкодить об`єктивному судовому розгляду та встановленню всіх обставин вчинення кримінального правопорушення в подальшому, оскільки показання свідка мають істотне значення для допиту останнього в судовому процесі.

На підтвердження зазначеного ризику свідчить вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; репутація та майновий стан.

Аналізуючи зібрані в сукупності докази, суд приходить до обгрунтованого висновку, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не достатній для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло у нічний період доби, застосування саме такого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановлених судом ризиків.

Керуючись ст.ст.110,131,132,176-178,181,193-197,369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 до 7:00 години наступного дня, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та в інших невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання, перебування, роботи;

- заборонити спілкування зі свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомивши про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід. Відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 17 лютого 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 19.12.2024 року о 16.30 годині.

Суддя ОСОБА_1