ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2162/25
провадження № 1-кс/753/423/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 18.01.2025 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуваючого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 18.01.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000264 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , 14.01.2025 близько 14:00 години перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової, 39-А помітив припаркований поблизу будинку автомобіль марки «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 та в нього виник умисел на повторне, незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової, 39-А, підійшов до припаркованого автомобіля марки «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 де за допомогою ключа від іншого автомобіля марки «DAEWOO Lanos» відкрив водійські двері та проник до салону автомобіля.

В подальшому ОСОБА_4 перебуваючи за кермом автомобіля марки «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 вставив даний ключ в замок запалення вказаного автомобіля, шляхом повороту запустив двигун автомобіля, після чого увімкнувши передачу, рушив з місця парковки, тим самим умисно, незаконно, повторно заволодів вищевказаним транспортним засобом, завдавши матеріального збитку власнику даного майна на суму 139 490,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюються ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий :12.07.2013 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки; 26.06.2014 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років і 7 місяців позбавлення волі; 27.11.2014 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення волі; 14.11.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 23.02.2023 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, який був скасований ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2023 року у справі № 753/3572/20.

31.01.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколом ОМП від 17.01.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом ОМП від 18.01.2025; протоколом огляду відеозапису; протоколами ОМП від 23.01.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вказав, що в порядку ст. 177 КПК України встановлені ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні якого він підозрюється та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, останній, хоча будучи особою судимою, проте усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду так як перебуваючи на іспитовому терміні в наслідок звільнення від відбування покарання за ч. 2 ст. 289 КК України вчинив нове правопорушення.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 не працевлаштований, не має постійного джерела доходу може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність; незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень, оскільки підозрюваному відоме його місце проживання, тому ним може бути здійснений тиск на останнього з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь; іншим чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Вказав, що у разі обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде неможливо запобігти наявним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене просить слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав викладених у ньому та просив задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, водночас просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування посилалась на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 . Просила врахувати, що підозрюваний не переховувася від слідчого та прокурора у вищезазначенму кримінальному провадженні добровільно прибував на допити. Крім того, вказала, що підозрюваний має постійне місце проживання в м. Києві, міцні соціальні зв`язки, працює та за станом здоров`я не може перебувати під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого захисника та пояснив, що намагався стати на шлях виправлення, працевлаштувався та будує сім`ю. Разом з тим, провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнає, вважає підозру необґрунтованою, просив застосувати відноснонього запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Зі змісту частини 1 статті 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя зобов`язаний перевірити відповідність цього клопотання вимогам ч.1 ст.184 КПК України. Яка передбачає, що клопотання про застування запобіжного заходу повинно обов`язково містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000264 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 5).

31.01.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, вчинене повторно (а.с. 79-82).

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваному у встановлений законом термін.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, відноситься до тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання від 5 (п`яти) до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування, а саме: протокол огляду місця події від 17.01.2025 року (а.с. 8-9), протокол допиту потерпілого від 18.01.2025 року (а.с. 12-15), протокол допиту свідка від 18.01.2025 року (а.с. 22-23, 24-25), протокол огляду місця події від 18.01.2025 року (а.с. 26-28), поясненнями ОСОБА_4 від 18.01.2025 року (а.с. 32-33), протокол допиту свідка від 20.01.2025 року (а.с. 52-53, 54-55), висновок експерта №СЕ-19/111-25/4921-АВ від 23.01.2025 року (а.с. 59-67), протокол огляду місця події від 23.01.2025 року (а.с. 70-71, 72-74), протокол допиту підозрюваного від 31.01.20252 року (а.с. 88-89).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що досліджені в судовому засіданні та додані до клопотання документи, на даний час свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. А тому слідчий суддя не погоджується із запереченнями сторони захисту в цій частині.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що він офіційно не працює, неодружений, а тому є підстави вважати, що підозрюваний, не маючи стійких соціальних зв`язків, може зникнути від органу досудового розслідування.

Крім того, на підтвердження вказаного ризику слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_4 після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення імовірно вчинив дії, які б унеможливлювали його викриття та, як наслідок, притягнення до кримінальної відповідальності, а саме, переміщення автомобіля до віддаленої від місця вчинення місцевості.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що існує ризик переховування від органу досудового розслідування.

Що стосується посилання слідчого та прокурора на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може впливати на потерпілого, знаючи місце його проживання, то слідчий суддя зазначає, що в судовому засіданні даний ризик не знайшов свого підтвердження. Матеріали кримінального провадження наявні в прокурора, ОСОБА_4 не має можливості їх знищити, свідки і потерпілий є допитаними в рамках кримінального провадження.

Наявність в підозрюваного інформації про місце проживання потерпілого само собою не підтверджує ризик незаконного впливу на нього.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, що передбачено п.4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею становлено, що ОСОБА_4 на тяжкі захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, відтак слід вважати, що таких перешкод не має.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 8 (вісьми) років, раніше судимий, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та небажання стати на шлях виправлення, підвищену суспільну небезпечність.

При цьому слідчий суддя зважив і на доводи сторони захисту щодо застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про застосування більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, має захворювання, які потребують лікування, позитивну характеристику, проте вказані дані, що його характеризують, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Прокурором у судовому засіданні було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 183 КПК України (абзац 1 частини 3 статті 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК України). Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частина 5 статті 182КПК України).

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК України).

Із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та§139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява №12050/04, §79).

Відтак, слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Відтак, визначаючий розмір застави у даному кримінальному провадженні слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб та вважає за необхідне визначити заставу відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 121 120,00 грн. у національній грошовій одиниці, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя покладає на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1. Прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4. Утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; 5. Здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 18.01.2025 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 57 (п`ятдесят сім) днів в межах строку досудового розслідування до 31.03.2025 року включно, з утриманням у ДУ Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взяти під варту негайно в залі суду.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 03.02.2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: у розмірі 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, рахунок отримувача: UA1012089, призначення платежу - застава.

Підозрюваний або заставодавець мають у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання і перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1. Прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4. Утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

5. Здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин та не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснити, що у відповідності до ч. 10 ст. 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Копію ухвали вручити негайно підозрюваному, захиснику, прокурору та направити для виконання в Державну установу "Київський слідчий ізолятор" для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 10.02.2025 року о 16 год. 30 хв. року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1