Справа №705/2932/21
1-кп/705/343/25 УХВАЛА
05 березня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Вважав, що процесуальні витрати у справі слід віднести на рахунок держави. Долю речових доказів просив вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні при вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого на користь держави процесуальних витрат за проведення експертиз зазначив, що оскільки відносно ОСОБА_4 не ухвалюється обвинувальний вирок, процесуальні витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.
Обвинувачений підтримав позицію захисника щодо вирішення питання про процесуальні витрати у кримінальному провадженні.
Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, попередньо подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи відносно ОСОБА_4 розглядати у її відсутність. Стосовно міри покарання покладається на розсуд суду.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вчинив вбивство через необережність, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_4 25.07.2018 в період часу з 22 год. 00 хв. до 02 год. 00 хв., перебуваючи на автобусній зупинці по вул. Тімірязєва, м. Умань Черкаської області, навпроти АЗС «Укрнафта» в ході конфлікту, на ґрунті довготривалих неприязних відносин з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з власної необережності, внаслідок злочинної недбалості, свідомо припускаючи, що від його дій не настануть негативні наслідки, а саме смерть ОСОБА_8 , штовхнув двома руками в невстановлену частину тіла останнього, в результаті чого ОСОБА_8 , втративши рівновагу, упав на нерівну бетонну-ґрунтову поверхню, в результаті чого отримав тілесні ушкодження, від яких помер відповідно до висновку експерта № 05-7-02/459 від 26.12.2019.
Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування визначена як вбивство, вчинене через необережність, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, відноситься до нетяжких злочинів. Санкція ч. 1 ст. 119 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Як вбачається з вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12 встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи викладене вище, та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, з моменту вчинення якого станом на день ухвалення судового рішення минуло більше п`яти років, обставин, які обумовлюють переривання або зупинення перебігу строків давності у кримінальному провадженні, судом не встановлено, обвинувачений просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, суд доходить висновку, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Частиною 1 статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Вирішуючи питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 266/3090/18, згідно з якою з огляду на положення ч. 1 ст. 122 КПК України процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 297/2744/21.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 7, 284, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Речові докази: зубну щітку «Colget», станок для гоління, недопалок «Київ», светр, коробку від мобільного телефону, кросівок, залишки шкіри та волосся, пару шкарпеток, кросівок, труси, кофту, штани з поясом, залишки паспорту, які зберігаються в камері схову речових доказів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, - знищити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1