Справа № 627/97/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2025с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Краснокутськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001003 від 15.11.2016, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мурафа Краснокутського району Харківської області, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта вища, працюючого на посаді старшого майстра Володимирівського лісництва ДП «Гутянське лісове господарство», раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191 ,ч. 4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,

у с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.191 , ч.4 ст.191 , ч.1 ст.366 КК України.

Згідно обвинувального акту , ОСОБА_4 обвинувачується в тому , що він працюючи, на підставі наказу директора ДП «Гутянське лісове господарство» № 128-к від 21.12.2010, на посаді старшого майстра лісу Володимирівського лісництва ДП «Гутянське лісове господарство», будучи відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», Положення «Про державну лісову охорону», затвердженого Постановою КМУ №976 від 16.09.2009, службовою особою державної лісової охорони, яка входить до складу правоохоронних органів, будучи матеріально відповідальною особою, перебуваючи за адресою: Харківська область, Краснокутський район, лісова ділянка № 3 квартал № 183 Володимирівського лісництва ДП «Гутянське лісове господарство», протягом серпня-листопада 2017 року умисно, з корисливих мотивів, достовірно усвідомлюючи неправомірність своїх дій, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості щодо обсягів деревини, а саме: до щоденника приймання лісопродукції (заготівля №ХР-6 від 08.09.2017 ЛК №514801) - щодо показнику ліквіду обсягом 207 м. куб. (деревина дубова дров`яна), вартість яких складає 135 432 грн. За даними лісгоспу станом на січень 2018 року обсяг заготовленої деревини склав 207,854 м. куб. (деревина дубова ділова та дров`яна) на суму 145 007,3 грн, у той час як фактичний обсяг ліквіду склав 252 м. куб. (техсировина та дрова), вартість яких становить 194 127 грн, чим створив надлишки деревини загальним обсягом 44,146 м. куб., які привласнив, тобто незаконно безоплатно присвоїв і встановив володіння надлишками деревини обсягом 44,146 м. куб. вартістю 49 119,72 грн як власними, які в подальшому реалізував третім особам.

Зазначеними незаконними діями ОСОБА_4 нанесено шкоду інтересам держави в особі ДП «Гутянське лісове господарство» на суму 49 119,72 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.191 КК України , тобто привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні.

Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Харківська область, Краснокутський район, лісова ділянка № 3 квартал № 183 Володимирівського лісництва ДП «Гутянське лісове господарство», протягом серпня - вересня 2017 року умисно, з корисливих мотивів, достовірно усвідомлюючи неправомірність своїх дій, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості щодо сортності деревини, а саме: до бирок № № 518474181, 518474182, 518474183, 518474136, 518474139, 518474134, 518474132, 518474184, 518474177, 518474173, 518474165 - щодо діаметру, сорту, виду дров та техсировини, чим занизив їх реальну вартість на суму на 9 637,67 грн, яку отримав від третіх осіб та привласнив.

Вказаними вище неправомірними діями ОСОБА_4 нанесено збитки державі в особі ДП «Гутянське лісове господарство» на загальну суму 58 757,39 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи службовою особою державної лісової охорони, реалізуючи адміністративно-господарські функції, протягом серпня - листопада 2017 року, перебуваючи за адресою: Харківська область, Краснокутський район, лісова ділянка № 3 квартал № 183 Володимирівського лісництва ДП «Гутянське лісове господарство», умисно, з корисливих мотивів, достовірно усвідомлюючи неправомірність своїх дій, з метою створення неоприбуткованих надлишків деревини в обсязі 44,146 м. куб., склав та вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості щодо обсягів деревини, а саме: до щоденника приймання лісопродукції (заготівля №ХР-6 від 08.09.2017 ЛК №514801) - щодо показнику ліквіду обсягом 207 м. куб. (деревина дубова дров`яна), вартість яких складає 135 432 грн. За даними лісгоспу станом на січень 2018 року обсяг заготовленої деревини склав 207,854 м. куб. (деревина дубова ділова та дров`яна) на суму 145 007,3 грн, у той час як фактичний обсяг ліквіду склав 252 м. куб. (техсировина та дрова), вартість яких становить 194 127 грн, а також до бирок № № 518474181, 518474182, 518474183, 518474136, 518474139, 518474134, 518474132, 518474184, 518474177, 518474173, 518474165, 518474166 - щодо сортності деревини (діаметр, сорт, вид), чим занизив їх реальну вартість на суму на 9 637,67 грн.

Вказаними вище неправомірними діями ОСОБА_4 нанесено збитки державі в особі ДП «Гутянське лісове господарство» на загальну суму 58 757,39 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.366 КК України, службове підроблення, тобто складання, внесення службовою особою завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення , передбаченого за ч.1 ст.191, ч.1 ст.366 КК України за спливом строків давності, на підставі ст.49 КК України .

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 , ч.1 ст.366 КК України , не визнає, повторних кримінальних правопорушень не вчиняв, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся, у розшуку не перебував.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечував.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився , подав заяву , в якій проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечував.

Суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України , обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 березня 2020 року (справа № 730/67/16-к, провадження № 51-6463 км19) зазначив, що за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненнікримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Крім того, у постанові від 11.11.2020 у справі № 455/229/17 Верховний Суд зазначив, що дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, у випадку подання клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Суд вважає, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення при вирішенні питання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі приписів ст. 49 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно приписів ч. 2, 3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до приписів ч.1,3,4 ст.12 КК України (в редакції Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, останні поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч.4 ст.12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до чотирьох років, або позбавлення волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.191 , ч.1 ст.366 КК України, вчинені останнім в серпні листопаді 2017 року .

Інкриміновані обвинуваченому дії ,за які передбачена відповідальність , на час судового розгляду , відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018), за ч.1 ст.191 , ч.1 ст.366 КК України, віднесені до категорії нетяжких злочинів, що згідно ст.5 КК України , є поліпшення правого становища та має зворотну дію у часі .

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років ; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину , крім випадків , передбаченого у п.2 цієї частини;

Відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою обставиною на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Дотримання умови, передбаченої п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто трирічного та п`ятирічного строків з дня вчинення нетяжких злочинів , є безумовною і обов`язковою підставою звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.366 КК України та ч.1 ст.191 КК України .

Відповідно ч. 4 ст. 286 КПК України суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, при цьому у разі, якщо обвинувачений не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності, то у суду відсутні правовіпідстави длявідмову узадоволенні клопотання та продовження проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

З довідки УІАП ГУНП в Харківській області від 05.03.2025 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 протягом строків давності до кримінальної відповідальності не притягувався, інших кримінальних проваджень стосовно нього немає, у розшук у цьому кримінальному провадженні не оголошувався, тобто строки давності не зупинялися.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 , ч.1 ст.366 КК України минуло понад 5 років , обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, не вчинив нового кримінального правопорушення, він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2,3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Таким чином, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст.366 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності, є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ч. 1 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285-288, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України ( в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018) , у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.191, ч.1 ст.366 КК України .

На підставі п. 2, 3 ч. 1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.191 , ч.1 ст.366 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження №0001003 від 15.11.2016 в частині обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191 , ч.1 ст.366 КК України , закрити.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження №0001003 від 15.11.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1