Справа 288/1564/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року . селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 05 квітня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Народичі, Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 201-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні № 0000317 від 05 квітня 2024 року відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 201-2 КК України.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 червня 2024 року вищезазначений обвинувальний акт був призначений до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

24 лютого 2025 року через канцелярію суду надійшло клопотання з додатками ОСОБА_7 про скасування арешту з майна, в якому він просить скасувати арешт майна у даному кримінальному провадженні, вилученого під час обшуку 23.04.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: - грошові кошти 108 тисяч гривень, 4500 доларів США, 450 Євро та 570 польських злотих, які належать йому.

В судовому засіданні 27.02.2024 року ОСОБА_7 підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та його захисники не заперечували щодо задоволення даного клопотання.

Прокурор заперечував щодо задоволення даного клопотання, оскільки клопотання є безпідставним та не ґрунтується на положеннях КПК України, на що надав письмові заперечення. Крім того, вказує, що дане майно є предметом кримінального правопорушення і інкримінована обвинуваченому стаття, у разі визнання його винуватим, передбачає конфіскацію майна.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та додані матеріали, заперечення прокурора, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 29 квітня 2024 року накладено арешт на предмети, вилучені під час обшуку 23 квітня 2024 року за адресою: Житомирська область, смт. Попільня, провулок Ігоря Сікорського (Карла Маркса), де крім іншого зазначено також: грошові кошти, які належать ОСОБА_4 номіналом 500 грн у кількості 40 купюр - 20000 грн., номіналом 1000 грн. у кількості 4 купюри - 4000 грн., номіналом 500 грн. - 24 купюри - 12000 грн., номіналом 200 грн. у кількості 220 шт. - 44000 грн., номіналом 100 грн. - 1 купюра, номіналом 200 грн. у кількості 2 шт. - 400 грн., номіналом 500 грн. - 1 купюра, номіналом 1000 грн. - 1 купюра. Всього 82000 грн.; - купюри номіналом 100 доларів США - 13 шт. - 1300 доларів США, купюра номіналом 50 Євро - 1 шт. купюра номіналом 5 Євро - 1 шт., купюра номіналом 50 злотих - 9 шт. - 450 злотих; - купюра номіналом 20 злотих - 6 шт. - 120 злотих. Грошові кошти поміщено до спец.пакету WAR 1014407; грошові кошти, а саме купюри номіналом 200 грн. в кількості 95 шт., на загальну суму 19000 грн., купюри номіналом 500 грн. в кількості 8 шт. на загальну суму 4000 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., всього 26100 грн. Грошові кошти поміщено до спецпакету № WAR 1014406.

Постановою старшого слідчого Слідчого управління ГУНП в Житомирській області від 24 квітня 2024 року про визнання речей та документів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження, речі, предмети, документи та транспортні засоби, вилучені на території з господарськими приміщеннями, що за адресою: АДРЕСА_3 , де також зазначені грошові кошти, які належать ОСОБА_4 номіналом 500 грн у кількості 40 купюр - 20000 грн., номіналом 1000 грн. у кількості 4 купюри - 4000 грн., номіналом 500 грн. - 24 купюри - 12000 грн., номіналом 200 грн. у кількості 220 шт. - 44000 грн., номіналом 100 грн. - 1 купюра, номіналом 200 грн. у кількості 2 шт. - 400 грн., номіналом 500 грн. - 1 купюра, номіналом 1000 грн. - 1 купюра. Всього 82000 грн.; - купюри номіналом 100 доларів США - 13 шт. - 1300 доларів США, купюра номіналом 50 Євро - 1 шт. купюра номіналом 5 Євро - 1 шт., купюра номіналом 50 злотих - 9 шт. - 450 злотих; - купюра номіналом 20 злотих - 6 шт. - 120 злотих. Грошові кошти, а саме купюри номіналом 200 грн. в кількості 95 шт., на загальну суму 19000 грн., купюри номіналом 500 грн. в кількості 8 шт. на загальну суму 4000 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., всього 26100 грн., визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з клопотання про скасування арешту з майна, заявник просить скасувати арешт майна у кримінальному провадженні, а саме на: - грошові кошти 108 тисяч гривень, 4500 доларів США, 450 Євро та 570 польських злотих, які належать військовослужбовцю ОСОБА_7 .

До даного клопотання долучено додатки, а саме: розписка ОСОБА_4 від 25.04.2023 року /т. 2 а.с. 228/ та Договір зберігання грошових коштів від 25.04.2023 року /т. 2 а.с. 230-231/, проте дані документи подані лише 24.02.2025 року разом з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні 27.02.2025 року ОСОБА_7 не зміг пояснити яка сума грошових коштів (окремо в кожній валюті) перебувала, наче б то, на зберіганні в ОСОБА_4 відповідно до долученої ним копії договору зберігання грошових коштів та розписки останнього. Також ОСОБА_7 не зміг повідомити, чому із вказаним клопотанням він звернувся майже аж через рік після вилучення, ніби то, його грошових коштів під час обшуку. Про вилучення грошових коштів, як він пояснив, дізнався у травні 2024 року, проте до 24.02.2025 року ОСОБА_7 як до слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, так і до суду під час судового розгляду (який триває вже більше 7 місяців), не звертався.

Також, суд звертає увагу, що вилучені під час обшуку грошові кошти в різних валютах знаходились у різних місцях приміщення (у тому числі, у виявленому під час слідчої дії гаманці), що викликає сумнів з приводу того, що вони дійсно належать ОСОБА_7 та перебували на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 .

Крім того, суд зазначає, що захисник обвинуваченого - ОСОБА_6 21 жовтня 2024 року зверталась до суду з клопотанням про скасування арешту з майна, в якому просила скасувати арешт майна, де крім іншого також зазначені були грошові кошти: 108 тис. гривень, 4500 доларів США, 450 євро, 570 польських злотих, які належать особисто ОСОБА_4 , проте на вказане будь-яких доказів додано не було і тому ухвалою суду від 20.11.2024 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вилучені під час обшуку 23.04.2024 року грошові кошти належать саме обвинуваченому ОСОБА_4 , а заявлене ОСОБА_7 клопотання є лише способом уникнути негативних наслідків, які можуть бути застосовані до зазначених коштів.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Правові підстави для накладення арешту на майно визначені ст. 170 КПК України.

Судом встановлено, що слідчим суддею було накладено арешт на майно та дане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на встановлені у ході розгляду клопотання обставини, зокрема те, що на даний час визначено порядок та обсяг дослідження доказів судом, на даний час судом досліджуються письмові матеріали надані прокурором, а арешт майна застосований саме з метою збереження речових доказів, за таких обставин потреба у їх збереженні на даний час не відпала, оскільки під час дослідження доказів у майбутньому в сторін та суду можуть виникнути питання з приводу вчинення додаткових процесуальних дій щодо даного майна. Зважаючи на ступінь тяжкості та характер кримінального правопорушення, арешт вказаного майна забезпечуватиме справедливу рівновагу між суспільним інтересом та приватним інтересом його власників.

Таким чином, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення, з метою збереження вказаного майна, яке має силу речового доказу, рішення щодо даних речових доказів вирішується судом при ухвалені судового рішення, а тому клопотання про скасування арешту з майна є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 170, 174, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту з майна -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1