Справа № 646/1180/21
№ провадження 1-кп/646/107/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м.Харків

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 0001177 від 29.09.2020 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

28.09.2020 року приблизно о 14:30 обвинувачений ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем «Subaru Tribeca», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Каштановій в м. Харкові. Перетинаючи перехрестя вул. Каштанової та пр. Гагаріна, виконуючи поворот ліворуч на пр. Гагаріна в напрямку вул. Зернової, обвинувачений проявив неуважність, діючи необережно, не переконався в безпеці своїх подальших дій і що вони не створять перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, не зупинив керований автомобіль та не дав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка в цей час перетинала проїжджу частину по регульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху автомобілю на червоний для неї сигнал світлофору, чим грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/813-А/20 від 30.11.2020 року ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме: перелом правої лонної кістки із зсувом, перелом 8, 9 ребер справа.

Згідно з висновком комплексної судової експертизи матеріалів і засобів відео- звукозапису та автотехнічної експертизи №7/1602/1603/1604/11/1/254 КПСЕ-20 від 11.11.2020 року у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Subaru Tribeca», д.н.з. НОМЕР_1 , обвинуваченого ОСОБА_3 є невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 передбачена ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 заявили клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що своїм клопотанням останній фактично надав згоду на закриття кримінального провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК.

У розумінні ст.284, 288 УКПК України, процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, 28.09.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст.12 КК України це кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту 28.09.2020 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення- проступку минуло п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 та ч.8 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

За змістом статей 284, 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Згідно п. п. 1, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування відносно особи , котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, тим самим надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така заява (згода) викладена ним письмово та підтверджена в судовому засіданні.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується останній є нетяжким злочином, та з моменту скоєння кримінального проступку минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого та обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід його задовольнити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 року №3, у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Дійсно, закриття провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України не є реабілітуючими та не свідчать про відсутність події кримінального правопорушення-злочину, однак оскільки у розумінні положень КПК України наявні обставини, які виключають провадження у справі, але це не перешкоджає учасникам провадження вирішувати питання про відшкодування майнової чи моральної шкоди, в тому числі в разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства з урахуванням, при необхідності, матеріалів даної справи.

На підставі викладеного, цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_5 , заявлений в інтересах потерпілої ОСОБА_7 підлягає залишенню без розгляду з роз`ясненням потерпілій права на звернення до суду за захистом своїх прав у цивільному судочинстві.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

Речові докази до справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001177 від 29.09.2020 року - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 5 230 грн 40 коп, за проведення експертизи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 24.02.2025 о 16.00.

Суддя ОСОБА_1