Провадження № 1-кп/557/27/2025
Справа № 557/860/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000129 від 20 травня 2024 року, 0000109 від 10 серпня 2024 року, 0000190 від 11 серпня 2024 року, 0000134 від 09 жовтня 2024 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бочаниця Гощанського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше судимого:

-вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2023 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин (10 квітня 2024 року знятий з обліку по відбуттю покарання),

-вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 21 березня 2024 року, який змінено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року, за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин (станом на 05 лютого 2025 року відбуто 120 годин),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща в режимі відеоконференції зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 протягом тривалого часу, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 .

Зокрема, ОСОБА_3 19 лютого 2024 року, приблизно о 20 год. 20 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: погрожував, нецензурно висловлювався, принижував та ображав свою дружину, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Таким чином ОСОБА_3 вчинив правопорушення повторно протягом року.

За вищевказаним фактом ОСОБА_3 05 березня 2024 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_3 03 лютого 2024 року, приблизно о 00 год. 47 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень, а саме: погрожував, ображав, шарпав за одяг, намагався вчинити бійку, чим спричинив шкоду психічному здоров?ю потерпілої. Таким чином ОСОБА_7 вчинив правопорушення повторно протягом року.

Крім цього, ОСОБА_3 03 лютого 2024 року, приблизно о 05 год. 18 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень, а саме: нецензурно висловлювався, кричав на свою дружину, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Таким чином ОСОБА_3 вчинив правопорушення повторно протягом року.

За вищевказаними фактами ОСОБА_3 19 березня 2024 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, ОСОБА_3 17 березня 2024 року, приблизно о 14 год. 52 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Таким чином ОСОБА_3 вчинив правопорушення повторно протягом року.

За вищевказаним фактом ОСОБА_3 21 березня 2024 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 20 травня 2024 року, приблизно о 02 год. 15 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: ображав нецензурною лайкою, словесно погрожував, виганяв з будинку на вулицю, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, 09 серпня 2024 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, умисно заподіяв для своєї дружини ОСОБА_6 один удар долонею лівої руки в область обличчя з правої сторони, в результаті чого спричинив для останньої тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на нижній повіці правого ока, яке відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, ОСОБА_3 , будучи засудженим 07 листопада 2023 року Гощанським районним судом Рівненської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, на шлях виправлення та перевиховання не став, маючи незняті та непогашені в установленому законом порядку судимості, повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме протягом тривалого часу, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_3 16 червня 2024 року, приблизно о 23 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: словесно ображав, принижував, внаслідок чого, завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Таким чином ОСОБА_3 вчинив правопорушення повторно протягом року.

Окрім того, ОСОБА_3 23 червня 2024 року, приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: словесно ображав, принижував, шарпав за одяг, внаслідок чого завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Таким чином, ОСОБА_3 вчинив правопорушення повторно протягом року.

За вищевказаними фактами ОСОБА_3 08 липня 2024 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_3 10 серпня 2024 року, приблизно о 17 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_6 , яке виразилось у порушенні термінового забороненого припису серії АА № 616622 від 08 серпня 2024 року.

За вищевказаним фактом, ОСОБА_3 29 серпня 2024 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 10 серпня 2024 року, приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_8 , а саме: словесно ображав, принижував, виганяв з будинку, шарпав за одяг, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, ОСОБА_3 08 жовтня 2024 року, приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, умисно завдав для своєї дружини ОСОБА_6 один удар металевою квартою у тім`яну ділянку голови зліва, в результаті чого спричинив для останньої тілесне ушкодження у вигляді забійної рани голови, яке відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 ствердив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та розкаюється у вчиненому. Вказав, що дійсно систематично протягом 2024 року вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини за місцем спільного проживання, за що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності. Також ОСОБА_3 ствердив, що на ґрунті конфліктів у літку та восени 2024 року за місцем проживання спричинив потерпілій тілесні ушкодження за обставин, які зазначені в обвинувальних актах, про що шкодує. Щодо нанесення тілесних ушкоджень влітку обвинувачений пояснив, що як він, так і його дружина були на підпитку та остання спровокувала його образами по відношенню до його покійних батьків, на що він не витримав та наніс їй удар долонею в обличчя, а щодо нанесення удару металевою квартою по голові потерпілої, то обвинувачений зазначив, що такі його дії були зумовлені також поведінкою потерпілої, яка перед тим вибила металеву кварту з водою з його рук. Зазначив, що неодноразово просив вибачення в потерпілої, вона його вибачила та на даний час у них дружні стосунки, він зробив відповідні висновки, протягом останніх трьох місяців не вживає алкогольних напоїв та відпрацьовує громадські роботи, бажає повернути сім`ю, яка на даний час проживає в м. Костопіль.

Потерпіла ОСОБА_6 не оспорювала фактичних обставин, встановлених стороною обвинувачення, вважала недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Також потерпіла в судовому засіданні надала показання про те, що є дружиною обвинуваченого та про те, що її чоловік протягом тривалого періоду через вживання алкогольних напоїв вчиняв відносно неї домашнє насильство, у зв`язку з чим вона неодноразово викликала працівників поліції, окрім того ним же їй були заподіяні і тілесні ушкодження, які відображені в обвинувальних актах, що мало місце в серпні та у жовтні 2024 року за місцем їх спільного проживання. Після подій у жовтні 2024 року потерпіла переїхала в м. Костопіль. Вказала на те, що обвинувачений просив у неї вибачення та стосунки між ними на даний час дружні, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого потерпіла не має та вона не вважає на потрібне призначати обвинуваченому покарання, пов`язане з обмеженням чи позбавленням волі, так як у них є спільна дитина, яку необхідно забезпечувати.

Прокурор, вказуючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, фактичні обставини ним та іншими учасниками не оспорюються, просила визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої. Також просила дослідити письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Після з`ясування чи правильно розуміють обвинувачений та потерпіла зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності їх позицій немає та, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, суд розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за правилами, передбаченими даною нормою.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих обвинуваченого матеріалів, прийшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані: за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень; за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_6 , що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи;

Оскільки в діях ОСОБА_3 за епізодами від 20 травня 2024 року та від 10 серпня 2024 року має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, тобто вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, такі дії останнього за вказаними епізодами необхідно кваліфікувати за однією статтею та частиною статті Особливої частини КК України, в даному випадку, за ст. 126-1 КК України, що узгоджується з висновками Верховний Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, викладеними у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 187/1354/15 (провадження № 51-1017км18), згідно якої вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Кваліфікація двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК (тотожних кримінальних правопорушень), та призначення за ними покарання здійснюється згідно з усталеною судовою практикою. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається, і така позиція повністю узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові (справа № 390/235/19 провадження № 51-2177кмо20) від 08 лютого 2021 року.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відповідно до вимог п.п. 1, 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України визнає вчинення злочину особою повторно при кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є проступками (ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України) та нетяжким злочином (ст. 126-1 КК України). Також судом враховується оцінка скоєному та ставлення до скоєного обвинуваченим, дані про його особу, зокрема те, останній є непрацюючим, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має зареєстроване місце проживання, за яким на нього відсутні негативні характеристики, є одруженим та на його утриманні знаходиться малолітня дитина, те, що такий будучи раніше засудженим вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, судимість за яким в силу ст. 89 КК України не погашена (знятий з обліку по відбуттю покарання 10 квітня 2024 року), на шлях виправлення не став та через незначний проміжок часу після винесення вироку в попередньому кримінальному провадженні щодо нього, вчинив нові, в тому числі і аналогічні злочини, знехтувавши правом потерпілої, яке гарантоване Конституцією України, на повагу до її гідності, а також враховуюється наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та думка потерпілої, яка не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру і не наполягає на признаяенні йому суворого покарання.

Суд враховує також і досудову доповідь відносно особи обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої орган пробації оцінює ризик вчинення повторного кримінального правопорушення як високий, ризик небезпеки для суспільства - як дуже високий, при цьому вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити дуже високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодовового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання з урахування положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень у виді громадських робіт у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, у виді пробаційного нагляду у розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, та у виді обмеження волі у розмірі, визначеному ст. 126-1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Водночас суд враховує те, що ОСОБА_3 вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 21 березня 2024 року був засуджений за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, який ухвалою Рівненського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року змінено в частині призначення покарання та останньому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, яке згідно наданої Гощанською селищною радою інформації обвинувачений відбув частково (відпрацював станом на 05 лютого 2025 року 120 годин громадських робіт).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, тобто 120 годинам громадських робіт відповідають 15 днів обмеження волі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_3 після постановлення вироку Гощанським районним судом Рівненської області від 21 березня 2024 року, який набрав законної сили 25 жовтня 2024 року, але до повного відбуття покарання вчинив нові кримінальні правопорушення, суд вважає на необхідне призначити останньому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком суду покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, з розрахунку, що одному дню обмеження волі відповідають 8 годин громадських робіт.

Підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_3 положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить, оскільки в судовому засіданні не встановлено обставин, які пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та відповідає меті покарання, визначеній ст. 50 КК України. Підстав сприймати таке покарання за встановлених у даному кримінальному провадженні обставин явно несправедливим суд невбачає.

Також у даному випадку, відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України суд застосувує до особи, яка вчинила домашнє насильство, обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків до 23 листопада 2024 року включно.

Суд ухвалює рішення в порядку, визначеному в ст.ст. 368-380 КПК України, який зобов`язує серед іншого вирішити питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Беручи до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст. 131 КПК України), суд вважає необхідним залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід до набрання вироком законної сили, що забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки;

- за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 21 березня 2024 року, який змінено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) днів.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Застосувати на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників у відповідності до ч. 3 ст. 91-1 КК України на строк 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1