ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/797/25 Справа № 191/3366/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Синельниківського міськрайонного районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 20 лютого 2025 року.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України проти встановленого порядку призову та мобілізації в умовах воєнного стану, що впливає на обороноздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю строком до трьох років з конфіскацією майна), а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, останній може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Вказує, що прокурором доведено наявність існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні, в разі здійснення на них впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_8 свідки можуть змінити свої покази, чим ввести суд в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час, судовий розгляд справи тільки розпочався, свідки у справі не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Також зазначає, що продовжує існувати ризик пепередбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, так знаходячись на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може перешкодити кримінальномі провадженню іншим чином, оскільки на цей час у вказаному кримінальному провадженні судовий розгляд справи триває, не встановлено всіх обставин справи, не допитано свідків, у зв`язку із чим, знаходячись на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може перешкодити провадженню шляхом умисної неявки за викликами суду або іншим чином.

Також вказує, що необґрунтованим є ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Необхідним є продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду на 60 днів. Оскільки, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості.

Зазначає, що підлягає продовженню визначений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2024 року розмір застави, 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з умовами, що передбачені в даній ухвалі, підстав для зменшення розміру застави не знаходиться.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час або зменшити розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не містить будь-яких посилань на клопотання захисника, яке було подано прокурору, про скасування запобіжного заходу у звязку з бажанням ОСОБА_8 проходити військову службу.

Зазначає, що ризики, встановлені судом, є недоведеними. Судом не взято до уваги характеризуючі данні про особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки.

Вказує, що визначений судом розмір застави не відповідає нормам Закону і є максимальним та занадто непомірним для обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволенні апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване судове рішення в межах апеляційних доводів та вимог обвинуваченого, колегія суддів вважає їх слушними та такими, що не позбавленні правових і фактичних підстав.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора дотримані не в повному обсязі.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність, ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України проти встановленого порядку призову та мобілізації в умовах воєнного стану, що впливає на обороноздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю строком до трьох років з конфіскацією майна), а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, останній може переховуватися від суду

При цьому, апеляційний суд враховує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування вказаних вище ризиків.

В свою чергу, недоведеними є ризик, передбачені п. 4 с. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на стадію кримінального провадження, та ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 Кпк України, зважаючи на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий.

В свою чергу, до апеляційної скарги долучено клопотання захисника ОСОБА_7 від 19.12.2024 року, адресоване спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону про скасування запобіжного заходу для продовження військової служби за призовом під час мобілізації, на особовий період. Також долучено лист від командування В/ч НОМЕР_1 від 13.09.2024 року, відповідно до якого дана військова частина має можливість розміщення військовослужбовця на вакантній посаді та просить призвати ОСОБА_8 на військову службу.

Також, в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_8 бажає проходити військову службу.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З урахуванням бажання ОСОБА_8 проходити військову службу, апеляційний суд вважає, що наявність встановлених ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даній стадії кримінального провадження, не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

На думку апеляційного суду, застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обовязків та запобігання ризикам, передбаченим п.п 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20 лютого 2025 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки: в період з 22.00 годин по 06.00 годин не залишати без дозволу суду місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та необхідності прямувати до укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру; прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з іншим обвинуваченим у цьому кримінальному проводженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Обвинуваченого ОСОБА_8 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4