Провадження № 1-кп/344/580/25
У Х В А Л А

13 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноград, Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді охоронця в Івано-Франківському обласному українському музично-драматичному театрі імені Івана Франка, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомий, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пред`явленого обвинувачення, кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин, відповідно до наказу №17 від 24.09.2010 ОСОБА_4 призначено на посаду охоронця в Івано-Франківському академічному обласному українському музично-драматичному театрі імені Івана Франка, що знаходиться в м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 42.

04 липня 2024 відповідно до затвердженого графіку о 09 год ОСОБА_4 заступив на добове чергування в Івано-Франківський академічний обласний український музично-драматичний театр імені Івана Франка, де виконував покладені на нього обов`язки, відповідно до посадової інструкції.

05 липня 2024 близько 06 год 05 хв до приміщення Івано-Франківського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Івана Франка, прийшов ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 , які також являються працівниками вказаного театру. Прийшовши до театру ОСОБА_5 , розпочав стукати у вхідні двері та на вказаний стукіт ОСОБА_4 відчинив вхідні двері до театру та вийшов до ОСОБА_5 .

Коли, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 то правою рукою штовхнув останнього в ділянку грудної клітки, при цьому не маючи умислу на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , не передбачаючи можливість настання смерті ОСОБА_5 , хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 впав з прискоренням з висоти власного зросту, вдарившись головою об бетонне покриття та отримав тілесні ушкодження у результаті яких, 31.07.2024 номер у приміщенні лікувального закладу КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради».

Відповідно до висновку судово-медичного експерта смерть ОСОБА_5 настала від відкритої черепно-мозкової травми з крововиливами над, під оболонки, в речовину головного мозку, переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами в м`які тканини голови, садном в ділянках голови, яка призвела до розвитку гнійно-фібринозної та гнійно-геморагічної абсцедуючої пневмонії, і ускладнилась поліорганною недостатністю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям. Визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав обвинувачений розуміє.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, однак належним чином повідомлялася судом про день, час та місце судового розгляду. Подала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, вказує, що цивільний позов заявляти не буде, щодо звільнення обвинуваченого від відповідальності на підставі ст.45 КК України не заперечує.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що в задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити. Стверджує, що приймаючи до уваги, що діями обвинуваченого завдана шкода немайнового блага, а саме праву на життя, яке не можливо ні усунути, ні відновити, то до вказаної категорії справ не допускається застосування ст.45 КК України. Крім того, звертає увагу суду, на те, що в ході досудового розслідування такої пом`якшуючої обставини як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення зі сторони обвинуваченого не було.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.119 КК України, слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Таким чином звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності передумови - вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних правопорушень; а також підстави - дійового каяття, яке полягає у щирому розкаянні особи у вчиненому кримінальному правопорушенні, активному сприянні нею у розкритті цього кримінального правопорушення та повному відшкодуванні завданих збитків або усуненням заподіяної шкоди. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, зазначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст.45 КК України.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення кримінального правопорушення особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення кримінального правопорушення чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року № 2 вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від учинення цих діянь із непрямим умислом (коли винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якість, конкретні обставини, які могли б його відвернути), а вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної недбалості - від невинного заподіяння шкоди (коли особа не передбачала настання відповідних наслідків, не повинна була і (або) не могла його передбачати).

Заподіяна шкода потерпілому у вигляді смерті є такою, що не піддається відшкодуванню (усуненню), оскільки має незворотний характер.

Втрата життя людини, яке відповідно до статті 3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони, не підлягає відшкодуванню. Життя людини не може бути відновлене через незворотність смерті.

Якщо потерпілого (жертви кримінального правопорушення) фізично немає, то ніхто інший не може висловити його волю під час вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди у вигляді смерті.

Також в ході досудового розслідування не було встановлено пом`якшуючої обставини - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

За таких обставин, правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.119 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям не має, а тому в задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.

Відповідно до ст.12, ст.45 КК України, керуючись ст.ст.284, 370, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.119 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9