Справа № 572/711/25
Провадження № 1-в/572/261/25
У Х В А Л А

20 лютого 2025 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого

9 жовтня 2024 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців 12 днів позбавлення волі,

6 квітня 2021 року Мостиським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

10 лютого 2021 року Мостиським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

2 жовтня 2019 року Мостиським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 3 місяці, -

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Катеринівська виправна колонія (№ 46)» звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з клопотанням про перегляд вироків щодо засудженого ОСОБА_4 на підставі Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 10 лютого 2021 року Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом, який мав місце 25 березня 2020 року на суму 1150,34 грн.

Згідно вироку від 2 жовтня 2019 року Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом, який мав місце 22 квітня 2019 року на суму 648,66 грн.

Оскільки Законом № 3886-ІХ статтю 51 КУпАП викладено в редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, просив вироки переглянути, звільнивши засудженого від призначеного покарання за вчинення зазначених епізодів злочинних діянь.

Пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою та третьою статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Положеннями частини другої статті 74 КК України визначено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з частиною шостою статті 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викрадення чужого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною п`ятою підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює п`ятдесяти відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року (1 січня 2019 року 1921 грн., 1 січня 2020 року 2102 грн.).

Частиною першою статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-ІХ, засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за діяння, кримінальна караність яких законом усунена, щодо нього слід визначити покарання за наявності кількох вироків із зарахуванням попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання.

На підставі ст.ст. 3, 5, 74 КК України, Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

В зв`язку з усуненням караності діяння звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання,

призначеного вироком від 2 жовтня 2019 року Мостиського районного суду Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

призначеного вироком 10 лютого 2020 року Мостиського районного суду Львівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

У резолютивній частині вироку від 6 квітня 2021 року Мостиського районного суду Львівської області виключити посилання на призначення покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири)місяці та таким, що відбув його повністю 21 серпня 2024 року.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком 9 жовтня 2024 року Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців із виключенням із резолютивної частини посилання на призначення покарання за ст. 71 КК України, зарахувавши у строк покарання строк перебування в установі попереднього ув`язнення на підставі ухвал Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 4 червня 2024 року ( про переведення до установи попереднього ув`язнення на час досудового розслідування) та від 12 липня 2024 року (про перерахування за Дрогобицьким міськрайонним судом та тимчасове залишення в установі попереднього ув`язнення).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1