Провадження № 11-сс/4823/98/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

власника майна, підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційні скарги власника майна ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах власника майна, підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2025 року.

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000713 від 03.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та накладено арешт на майно, яке було вилучено 01.02.2025 під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_8 , із забороною відчуження, розпорядження та користування ним, а саме:

- мобільний телефон Моторола «Moto e 13» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , мобільний телефон Huawei VRA-4200 ІМЕІ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сім карткою НОМЕР_6 , мобільний телефон марки Samsung Galaxy A24 ІМЕІ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 з сім карткою НОМЕР_9 , з карткою пам`яті об`ємом 32 Gb;

- скляна банка з металевою кришкою, в якій знаходиться зіп пакет з написом «Granular1» 50г, в якому знаходяться 6 зіп-пакетів із нашаруванням та з речовиною порошкоподібною білого кольору, а саме три зіп-пакети з нашаруванням та три зіп-пакети з порошкоподібною речовиною по 1г в кожному;

- пакет типу майка із зіп-пакетами різнихрозмірів, гумовими перчатками, маркером та ручкою;

- пакет чорного кольору із двома скляними банками об`ємом по 3л, одна з яких накрита жестяною кришкою з речовиною рослинного походження зеленого кольору, друга з жестяною кришкою в якій знаходяться три зіп-пакети з написом «Клуб 4 лапи», в кожному з яких знаходяться подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору;

- вакуматор з плівкою в картонній коробці;

- банківськи картки «Ощадбанк» № НОМЕР_10 , «Монобанк» № НОМЕР_11 , «Монобанк» № НОМЕР_12 , «Приватбанк» № НОМЕР_13 , «Приватбанк» № НОМЕР_14 , два блокноти в обкладинках коричневого кольору з чорновими записами, дві ручки;

- ноутбук марки ASUS моделі Zenbook з зарядним пристроєм в сумці-рюкзаку;

- електронні ваги марки Pocket scale з нашаруванням речовини білого кольору;

- тримач сім картки та упаковка з номером НОМЕР_6 , тримач та упаковка від сім картки з номером НОМЕР_3 , упаковка та тримач сім картки з номером НОМЕР_15 .

Накладено арешт на майно, вилучене 01.02.2025 під час проведення обшуку автомобіля марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_16 , яким користується ОСОБА_8 , із забороною його відчуження та розпорядження ним, а саме: автомобіль марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_16 , номер кузова НОМЕР_17 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вказані речі, предмети та документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто бути речовими доказами у кримінальному провадженні, і з метою збереження вказаних речей, тому дійшов висновку про необхідність накладення арешту на речі та предмети із забороною відчуження, розпорядження та користування ними.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_16 , номер кузова НОМЕР_17 . Вважає рішення суду прийнято з порушенням норм кримінального процесуального законодавства України. Зазначає, що обшук був проведений 01.02.2025, а з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся з порушенням строків, передбачених абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України. На думку апелянта, з матеріалів клопотання не вбачається достатніх обґрунтувань щодо наявності підстав для вилучення автомобіля. Наголошує, що автомобіль жодним чином не відноситься до знаряддя вчинення злочину, адже ним безпосередньо не заподіювалось шкоди об`єкту кримінально-правової охорони. Крім того, автомобіль необхідний їй для власних потреб, проте, слідчим суддею такі доводи залишено поза увагою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна. Зазначає, що обшук був проведений 01.02.2025, а з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся з порушенням строків, передбачених абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України. Вказує, що з матеріалів клопотання не вбачається достатніх обґрунтувань щодо підстав для вилучення мобільного телефону, автомобіля. Вказує на порушення слідчим суддею вимог ч. 1 ст. 170 КПК України. На думку захисту, безпідставне вилучення майна призвело до порушення прав власників майна, адже стороною обвинувачення не доведено, яке значення у кримінальному провадженні має вилучене майно, чи проведення з ним слідчої дії, спрямованої на доведення причетності цього майна до кримінального провадження. Наголошує, що автомобіль жодним чином не відноситься до знаряддя вчинення злочину, оскільки ним безпосередньо не заподіювалось шкоди об`єкту кримінально-правової охорони, та необхідний ОСОБА_7 пересуватися на роботу і перевозити малолітню дитину.

В судовому засіданні захисники підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, доводи апелянтів на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що останні задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи твердження апелянта по суті заходу забезпечення кримінального провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000713 від 03.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01.02.2025 під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_16 , яким користується ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено вказаний автомобіль.

Також, 01.02.2025 під час проведення санкціонованого обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено зазначені у клопотанні речі та предмети.

Постановою слідчого від 02.02.2025 року зазначені в клопотанні речі, предмети та вищезазначений транспортний засіб визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000713.

Слідчим суддею за результатами розгляду клопотання слідчого правильно установлено те, що стороною обвинувачення доведено існування підстав та розумних підозр вважати, що таке може бути доказом вчинення злочину, тому для того, щоб запобігти можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, пересування, передачі вказаного майна, це майно підлягає арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, оскільки невжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту зазначеного майна може призвести до негативних наслідків, та не буде відповідати завданням кримінального провадження.

Більше того, апеляційний суд переконаний, що досліджені матеріали кримінального провадження дають достатні підстави стверджувати, що майно, яким фактично користувався ОСОБА_8 , останній міг використовувати при вчиненні кримінального правопорушення, розслідування якого на цей час триває, тобто було знаряддям злочину, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Більше того, ці речі визнані речовими доказами постановою слідчого і відповідають їм, згідно положень ст. 98 КПК України.

При цьому колегія суддів наголошує, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті. Тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Необґрунтованими є посилання апелянтів на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді винесена без достатніх на те підстав та з суттєвими порушенням норм КПК України, оскільки як зазначено в клопотанні прокурора та вірно відображено у рішенні слідчого судді, арешт майна накладається з метою збереження його, як речового доказу на період проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, направлених на встановлення обставин події кримінального правопорушення.

Відтак, майно, зазначене у клопотанні слідчого, є матеріальними об`єктами, які являються предметами злочину, можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому відповідають критеріям, встановленим у ст.98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Твердження представника власника майна про звернення слідчого поза визначеним ч.5 ст.171 КПК України строком на звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, є безпідставними.

Так, згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження, обшук проведено 01.02.2025 на підставі ухвал Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2025 року та 20 січня 2025 року, а з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся 03.02.2025, тобто без пропуску встановленого процесуального строку.

Твердження у скаргах про те, що автомобіль жодним чином не відноситься до знаряддя вчинення злочину, адже ним безпосередньо не заподіювалось шкоди об`єкту кримінально-правової охорони, а також щодо необхідності автомобіля для власних потреб, є безпідставними, адже арешт на автомобіль «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_16 , який належить на праві власності його дружині ОСОБА_7 , яка використовує вказаний транспортний засіб у повсякденному житті для власних потреб, накладено з метою збереження речових доказів в частині заборони відчуження та розпорядження, і вказаний транспортний засіб перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 та може бути знаряддям вчинення злочину. Водночас, слідчим суддею не заборонено ОСОБА_7 користуватися вказаним транспортним засобом.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання прокурора подане з метою збереження речових доказів та відповідає вимогам закону, а слідчий суддя обґрунтовано його задовольнив з огляду на подальше встановлення органом розслідування обставин кримінального провадження.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів та вважає, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, хоча застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце. Апеляційний суд зауважує, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і негайно припиняється, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду переконана, що накладаючи арешт на майно, зазначене в клопотанні прокурора, слідчий суддя діяв у спосіб та у межах кримінального процесуального законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, оскільки застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у цьому кримінальному провадженні, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, що спростовує твердження апелянта.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, доводи апеляційних скарг стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали є непереконливими, доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення стороною захисту не надано та під час судового розгляду скарги не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить обґрунтованого переконання про те, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити в законній силі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не установлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційні скарги власника майна ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах власника майна, підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000713 від 03.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4