№ 1-кс/756/2937/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,подане у кримінальному провадженні№ 0003906від 19.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИЛА:

До Оболонського районного суду міста Києва звернувся з клопотанням про арешт майна прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 . Клопотання подане у кримінальному провадженні № 0003906від 15.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначив, що 19 грудня 2024 року близько 13 години 19 хвилин за адресою: м. Київ, просп. В. Івасюка, 11-Б працівниками поліції було зупинено неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі речовину, яка може бути наркотичною, з метою збуту.

Тогож дня за вказаною адресою, під час проведення особистого обшуку неповнолітнього ОСОБА_4 у присутності двох понятих, захисника ОСОБА_5 , психолога ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , у якого було виявлено та вилучено 7 (сім) таблеток «Габана», у блістері та 3 (три) таблетки, які було поміщено до спец пакету №7155527 та 57 (п`ятдесят сім) згортків ізоляційної стрічки, в яких зіп-пакети із вмістом порошкоподібної речовини, які було поміщено до спец пакету №7155528, грошові кошти купюра номіналом 500 грн. - 2 шт. серії ЕП6122927, ГК7438864; 200 грн. - 2 шт. серії ЕЗ1605494, ДВ3203084; 50 грн. - 3 шт., серії ЕГ5915406, АГ2596793, УП1383845, 10 грн. - 1 шт., серії ЮЄ3662848, 41 грн. монетами, які було поміщено до спец пакету №7155525; мобільний телефон марки «iPhone» IMEI: НОМЕР_1 , IME2: НОМЕР_2 , із сім картою мобільного оператора «Водафон» із номером телефону НОМЕР_3 , який було поміщено до спец пакету №7155526, та на які було нанесено роз`яснювальні надписи та підписи учасників особистого обшуку.

У судове засідання 24 грудня 2024 року прокурор з`явилася, надала пояснення та підтримала клопотання в повному обсязі.

Захисник та законний представник не з`явилися у судове засідання, подали заяви про розгляд клопотання у їхній відсутності та при постановленні ухвали покладаються на розсуд суду.

Підозрюваний у судове засідання не зявився. На час розгляду клопотання проходить курс ресоціалізації та реабілітації.

Психолог у судове засідання не з`явився, заяви, клопотань та пояснень до суду не подавали.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши документи та надані до суду матеріали в їх сукупності, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в межах якого подається клопотання, слідчий суддя доходить до наступних висновків.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Вилучення майна є фактичне позбавлення особи, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 ст. 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Таким майном можуть бути речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом (ч. 1 ст. 167 КПК України п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у виненні кримінального провадження від 19.12.2024 було виявлено та вилучено 7 (сім) таблеток «Габана», у блістері та 3 (три) таблетки; 57 (п`ятдесят сім) згортків ізоляційної стрічки; грошові кошти купюра номіналом 500 грн. - 2 шт. серії ЕП6122927, ГК7438864; 200 грн. - 2 шт. серії ЕЗ1605494, ДВ3203084; 50 грн. - 3 шт., серії ЕГ5915406, АГ2596793, УП1383845, 10 грн. - 1 шт., серії ЮЄ3662848, 41 грн. монетами; мобільний телефон марки «iPhone» IMEI: НОМЕР_1 , IME2: НОМЕР_2 , із сім картою мобільного оператора «Водафон» із номером телефону НОМЕР_3 .

Також, відповідно до протоколу огляду від 20.12.2024 було проведено огляд мобільного телефону марки «iPhone» IMEI: НОМЕР_1 , IME2: НОМЕР_2 , із сім картою мобільного оператора «Водафон» із номером телефону НОМЕР_3 , разом із первинним пакуванням було перепаковано до спец пакету №EXP0118057.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003906 від 19.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, протокол огляду від 20.12.2024, протоколу затримання особи, підозрюваної у виненні кримінального провадження від 19.12.2024, надані докази, вважає, що слідчим доведено, що вище вказане майно, вилучене під час огляду, могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які необхідно вивчити шляхом проведення відповідних експертиз, висновки яких можуть бути використані як докази в кримінальному провадженні, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона відчужувати розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб як арешт майна, слідчий суддя вважає розумним та співмірним обмеженням права власності, таким що відповідатиме завданням кримінального провадження, так само як і доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування.

Таким чином, слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст.170 КПК України так само як і мету арешту, зазначену в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тому клопотання про накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

Водночас, слідчий суддя роз`яснює, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з цим п. 3 ч. 2 ст.171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Отже, у зв`язку з відсутністю інформації про право власності на вище зазначене майно, що належить арештувати, в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309, 369, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,подане у кримінальному провадженні№ 0003906від 19.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- грошові кошти купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень - 2 шт. серії ЕП6122927, ГК7438864; 200 (двісті) гривень - 2 шт. серії ЕЗ1605494, ДВ3203084; 50 (п`ятдесят) гривень - 3 шт. серії ЕГ5915406, АГ2596793, УП1383845; 10 (десять) гривень - 1 шт. серії ЮЄ3662848; 41 (сорок одна) гривня монетами, які було поміщено до спец.пакету №7155525;

- мобільний телефон марки «iPhone» ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІМЕ2: НОМЕР_2 , із сім картою мобільного оператора «Водафон» із намером телефону НОМЕР_3 , який було поміщено до спец.пакету №7155526.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_1