Справа № 396/2144/24
Номер провадження по справі 1-кп/387/63/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000246 від 20.06.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, повна загальна середня освіта, одруженого, утриманців не має, працює в ТОВ "Фенікс-2000", особа з інвалідністю третьої групи, раніше судимий: 13.12.2018 Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.259 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік; 30.08.2023 Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.146, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 15 листопада 2024 року, 20.06.2024 близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі ПДР України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно акту DragerAlkotest 6810 - 1,87 проміле) здійснював експлуатацію і керування автомобілем моделі «ИЖ 412ИЗ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить покійному ОСОБА_7 , по вул. Калиновій в с. Рівному Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Так, ОСОБА_5 , в порушення вимог п.п. 1.2, 2.3 (б,д) 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України, через власну необережність та недбалість відволікся від керування транспортним засобом, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. ОСОБА_5 , без нагальної на те портеби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху чи необхідністю здійснення будь-яких маневрів, у тому числі об`їзду нерівностей на дорожньому покритті, виїхав на смугу зустрічного руху, при вільній своїй правій, не переконався у відсутності пішоходів на смузі зустрічного руху, яким може бути створена перешкода чи небезпека, чим грубо порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Здійснюючи рух по смузі зустрічного руху ОСОБА_8 , не виконавши вимог п.п. 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України, маючи можливість у світлу пору доби, на рівній горизонтальній ділянці дороги завчасно виявити перешкоду для свого руху (пішохода, який рухається в попутному з автомобілем напрямку) своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого транспортного засобу чи безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого, поряд з домоволодінням під АДРЕСА_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла в попутному з автомобілем напрямку біля лівого краю проїздної частини щодо напрямку його руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді:

-закритої черепно-мозкової травми: забій гловного мозку тяжкого ступеню (забій правої лобної долі, лівої тім`яної долі, лівої скроневої і потиличної долі, забій мозочка), субдуральна гематома у тім`яній ділянці справа і зліва, субарахноїдальний крововилив, гемосинус; перелом вилично-лицевого комплексу справа, що включає перелом нижньої стінки правої орбіти без зміщення очного яблука, перелом верхньої передньо-латеральної і задньо-латеральної стінки правої верхньощелепної пазухи, перелом комірок гратчастної кістки справа, гемосинус обох верхньощелепних пазух і пазухи клиноподібної кістки, рвана рана правої надбрівної дуги або забито-рвана чи скальпована рана у лобній ділянці справа із саднами або рвана рана правої лобної і скроневої ділянки, рвана рана підборіддя, підшкірна емфізема в правій лобній ділянці з переходом на повіку, правобічна параорбітальна гематома, гематома правої надбрівної дуги, гематома повік правого ока, вторинна косоокість правого ока;

-закритої тупої травми грудної клітки і ушкоджень у ділянці живота: забій нижньої долі правої і лівої легені, двобічний малий гідроторакс, множинні садна і гематоми правої половини грудної клітки і живота (конкретна локалізація і кількість не вказані), забита рана у ділянці живота (конкретна локалізація не вказана);

-ушкоджень у ділянці верхніх кінцівок: садна на руках (конкретна кількість і локалізація не вказана), садна і рани у нижній третині правого плеча, у ділянці ліктьового суглобу і верхньої третини передпліччя (конкретна локалізація і кількість саден не вказані), закритий втиснений перелом дистального метаепіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, відривний перелом великого горбика правої плечової кістки;

-ушкоджень у ділянці нижніх кінцівок: закриті багатоуламкові переломи нижньої третини правої великогомілкової і малогомілкової кістки зі зміщенням уламків та порушенням осі великогомілкової кістки, садно у ділянці правого колінного суглобу (конкретна локалізація не вказана), садно у ділянці лівого колінного суглобу (конкретна локалізація не вказана), садно по передній поверхні правої гомілки в нижній третині.

Вказані тілесні ушкодження утворились від травматичної дії тупого (-их) предмету (-ів), індивідуальні властивості якого (-их) в медичній документації не описано, що могли утворитись за обставинами (в результаті дорожньо-транспортної пригоди) і в строк, вказаний в постанові та у своїй сукупності віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень, відповідно до висновку експерта.

У прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху Україну, а саме:

п. 1.2, відповідно до якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 2.3 (б), відповідно доякого водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.3 (д), відповідно доякого водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.3, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 13.1, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

п. 13.3, відповідно до якого під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

п. 2.9(а), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України доводиться зібраними у справі доказами, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 6 років, застосувати спецконфіскацію до знаряддя засобу вчинення злочину, а саме автомобіля марки «ИЖ 412ИЗ», д.н.з. НОМЕР_1 . На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2023, остаточне покарання призначити у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 6 років та застосувати спецконфіскацію до знаряддя засобу вчинення злочину, а саме автомобіля марки «ИЖ 412ИЗ», д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того стягнути з ОСОБА_5 витрати за залучення експертів в загальному розмірі 9 087,36 грн.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні правову кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорювала, просила призначити обвинуваченому справедливе покарання відповідно до вимог закону, підтримавши позицію прокурора у мірі покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, визнав повністю. Заявив, що не оспорює всі фактичні дані, які відображені в обвинувальному акті. Показання по суті пред`явленого обвинувачення давати відмовився, водночас заявив, що жалкує про вчинене кримінальне правопорушення та просить вибачення у потерпілої.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні зауважив на повному визнанні обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєному, щирому каятті та активному сприянні розкриття злочину. Просив врахувати, що ОСОБА_5 , після вчинення правопорушення не залишив місце дородньо-транспортної пригоди, не втікав та не переховувався, навпаки всіляко сприяв у розслідуванні даного кримінального правопорушення. Просив врахувати наявність позитивних характеристик обвинуваченого, як з місяця проживання, так і з місця роботи. Також просив зважити на те, що мати обвинуваченого, по мірі можливості, надавала матеріальну допомогу потерпілій. Тому просив про більш м`який вирок без застосування спеціальної конфіскації.

В судовому засіданні прокурор, потерпіла, обвинувачений та захисник просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнному ним кримінальному правопорушенні, не оспорюючи фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст. 349 КПК України та з їх згоди, суд, обмежившись дослідженням доказів по справі лише дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Розгляд кримінального провадження провадився відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в межах пред`явленого йому, відповідно до обвинувального акта, обвинувачення.

При ухваленні вироку, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду, а саме ст. 6 Конвенції, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом і рішень ЄСПЛ «Коробов проти України», «Кобець проти України», «Бочаров проти України», де зазначається, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність випливає із достатньо переконливих, чітких, узгоджених між собою висновків.

Суд вважає надані докази належними і допустимими, а вину ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, доведеною.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з принципів законності справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації призначеного покарання, при цьому керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_5 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_5 вчинив злочин, який відносяться до тяжких, по місцю проживання та місцю роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, при цьому є осудним та не потребує заходів примусового медичного характеру, одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, щиро розкаявся. Крім того суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, зокрема вироком Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2023, вчинив злочин під час іспитового строку, що свідчить про свідоме, систематичне нехтування вимогами Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71,72 цього кодексу.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7, у разі коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробовуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, є раніше судимою особою, його перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він являє собою небезпеку для оточуючих, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим та вважає за необхідне призначити покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Прокурор також просив застосувати спеціальну конфіскацію до автомобіля, оскільки він є знаряддям злочину.

Захисник заперечував проти застосування спеціальної конфіскації.

Суд ураховує, що відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 150, ст.154, ч. 2 і 3 ст. 159-1, ч. 1 ст. 190, ст. 192, ч. 1 ст. 204, 209-1, 210, ч. 1 і 2 ст. 212, 212-1, ч. 1 ст. 222, 229, 239-1, 239-2, ч. 2 ст. 244, ч. 1 ст. 248, 249, ч. 1 і 2 ст. 300, ч 1 ст. 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363, ч. 1 ст. 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Як визначено положеннями ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як встановлено з показань обвинуваченого, автомобіль він купив кілька років тому, але не перереєстрував на себе. Згідно наданого суду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль на марки «ИЖ 412ИЗ» д.н.з. НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_7 ..

Відповдіно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що неможливо застосувати спеціальну конфіскацію до автомобіля, який на час вчинення злочину був зареєстрований за третьою особою - ОСОБА_7 , а відтак він був його власником, і доказів того, що останній знав чи міг знати про незаконне використання автомобіля, суду не надано.

З урахуванням того, що ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2024 накладено арешт на майно, то ухвалюючи вирок у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт слід скасувати у зв`язку із припиненням потреби у його подальшому застосуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів слід покласти на обвинуваченого.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст. 5, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на шість років.

Відповідно зі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2023, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді шести років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на шість років.

На підставі ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувати строк перебування під вартою з моменту затримання, а саме - з 20 червня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на 60 днів.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 9 087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 (тридцять шість) копійок.

Скасувати арешт на транспортний засіб марки «ИЖ 412ИЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2024 року.

Речові докази:

транспортний засіб марки «ИЖ 412ИЗ», д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику після набрання вироком законної сили;

чохол з керма автомобіля марки «ИЖ 412ИЗ», д.н.з. НОМЕР_1 знищити;

оригінали медичних карток стаціонарного хворого на ім'я ОСОБА_4 № 5220, № 9849, № 2348 повернути власнику. Належним чином засвідчені копії медичних карток стаціонарного хворого на ім'я ОСОБА_4 № 5220, № 9849, № 2348 залишити в матеріалах кримінального провадження;

оригінал медичної карти амбулаторного хворого на ім'я ОСОБА_4 №4003832, три висновки КТ на ім'я ОСОБА_4 , один висновок МРТ на ім'я ОСОБА_4 , два описи рентгенівських знімків на ім'я ОСОБА_4 залишити потерпілій;

оригінал медичної карти амбулаторного хворого (код хворого 592098) на ім'я ОСОБА_4 повернути власнику;

оригінал медичної карти амбулаторного хворого №4406898 на ім'я ОСОБА_4 , рентгенівські знімки у кількості 6 шт, один СD диск МРТ на ім'я ОСОБА_4 , два СD диска СКТ на ім'я ОСОБА_4 повернути потерпілій.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10