Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3400/24
Провадження №: 1-кп/332/427/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Запоріжжя у порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000688 від 26.04.2024 відносно: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянки України, документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.02.2005 року, виданого Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області, незаміжньої, яка має неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

встановив:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і Пологівського району Запорізької області, який був захоплений 26.02.2022.

Указом Президента України ОСОБА_12 від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який наразі продовжено.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон № 1207- VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав. За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Порядок створення органів місцевого самоврядування, обрання сільських, селищних, міських голів, встановлюється Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування України» та іншими Законами та ґрунтується на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Починаючи з 10.03.2022 м. Василівка Василівського району Запорізької області тимчасово окуповане представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»), що у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022) є незаконним і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Після остаточної військової окупації міста Василівка Василівського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади, шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Василівського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган - Управління внутрішніх справ по м. Василівка і Василівському району Головного управління внутрішніх справ в Запорізькій області (мовою оригіналу: «Управление внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления внутренних дел по Запорожской областе») на захопленій матеріально-технічній базі ГУНП в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

Починаючи з квітня 2022 року, Управління внутрішніх справ по м. Василівка і Василівському району Головного управління внутрішніх справ в Запорізькій області (мовою оригіналу: «Управление внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления внутренних дел по Запорожской области») очолила особа (обвинувальний акт, відносно якої у кримінальному провадженні № 000334 від 28.04.2022 за ч. 7 ст. 111-1 КК України перебуває на розгляді в Заводському районному суді м. Запоріжжя), під керівництвом якого почалося формування нового особового складу вказаного територіального підрозділу незаконного правоохоронного органу держави-агресора.

Далі, приблизно з вересня 2022 року, громадянка України ОСОБА_10 , перебуваючи на території міста Василівна Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області, яке з 26.02.2022 та на час складення повідомлення про підозру є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації, діючи умисно та із власних корисливих мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій прийняла пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації російської федерації, відповідальних за правоохоронну діяльність на тимчасово окупованих територіях Запорізької області та добровільно вступила до лав незаконного правоохоронного органу - т.зв. Управління внутрішніх справ по м. Василівка і Василівському району Головного управління внутрішніх справ в Запорізькій області (мовою оригіналу: «Управление внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управлення внутренних дел по Запорожской областе»), який у подальшому, не пізніше 21.02.2023, реформований у т.зв. відділ Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації «Василівський» (мовою оригіналу: «Отдел Министерства внутренних дел Российской Федерации «Васильевский»), за адресою: м. Василівка Запорізької області вул. Чекістів, буд. 9, в якому ОСОБА_10 приблизно в лютому 2023 року зайняла посаду (мовою оригіналу): «Инспектор (по делам несовершеннолетних) ПДН», в спеціальному званні молодший лейтенант поліції.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_10 (in absentia), яка показань суду не надавала та з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо неї кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, а також, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось у спеціальному провадженні, згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2024 року (т. 1 а.п. 120-122), то виходячи зі змісту ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2024 року було прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні (т. 1 а.п. 146-148) і, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченої.

У зв`язку з цим обвинувачена ОСОБА_10 не була допитана судом в якості обвинуваченої по суті пред`явленого їй обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченої повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_10 до слідчого (прокурора), направлених їй повідомлень з приводу її прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що вона мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, вона отримала чи мала би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мала можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.

Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомлена мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самою захисника; в) бути засудженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного їй захисника безплатно для неї.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Так, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року; «F.C.B. проти Італії» від 28 серпня 1991 року; «Т. проти Італії» від 12 жовтня 1992 року; «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року; «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року; «Меденіца проти Швейцарії» від 14 червня 2001 року; «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року; «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року висвітлено пункт про здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого в аспекті вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право кожного на справедливий суд, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате щодо нього судове провадження; якщо він згодом може домогтися ухвалення нового судового рішення за його участі, в якому містилася б оцінка обґрунтованості висунутих проти нього обвинувачень, а також під час дотримання інших гарантій його конвенціальних прав. Це свідчить про те, що здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого не суперечить вимогам цього нормативно-правового акту міжнародного значення.

Натомість, ОСОБА_10 скористалася своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

Таким чином, ОСОБА_10 , в силу п. 3 ч. 3 ст. 323 КПК України, обізнана, тобто повинна була знати, що стосовно неї розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, втім до слідчого та до суду жодного разу не з`явилася. Про причини неявки суду не повідомила, можливістю взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не скористалася.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_10 , яка повинна знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченої від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Крім того, інтереси обвинуваченої ОСОБА_10 в судовому процесі належно і якісно були представлені захисником ОСОБА_9 , який був забезпечений державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Отже, судом виконаний обов`язок щодо вжиття усіх заходів, необхідних для забезпечення обвинуваченій у колабораційній діяльності ОСОБА_10 , права на кваліфікований захист, у тому числі і призначення захисника, який би надавав практичну юридичну допомогу ефективно, оскільки такий захист не може бути ілюзорним заради «видимості судового процесу», що є одним із основоположних елементів справедливого розгляду, на що неодноразово наголошував і наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Крім того, захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченою ОСОБА_10 , і з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченої ОСОБА_10 , під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останньої у даному кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.02.2005 року, виданий Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області, є громадянкою України, що підтверджується копією заявки про видачу паспорта, долученої до матеріалів справи (форма Ф-1).

Отже, обвинувачена ОСОБА_10 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Також судом приймається до уваги, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 збройні сили рф вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і м. Василівка Василівського району Запорізької області.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1-1 Закону № 1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12 серпня 2022 року», Василівська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області, у складі якої знаходиться м. Василівка, внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022, який є чинним станом на час ухвалення цього вироку, м. Василівка Василівського району Запорізької області, також віднесена до тимчасово окупованих територій України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час судового розгляду, безпосередньо допитавши свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується такими доказами:

- показами свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що ОСОБА_10 до початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, не знав. В 2022 році, із-за конфліктів з рідним братом декілька разів перебував у незаконному створеному окупаційною владою відділку «милиции», де ОСОБА_10 , перебуваючи у цьому відділку, допитувала його з приводу вказаного конфлікту. ОСОБА_10 була одягнута у форму чорного кольору, при собі мала кайданки, пістолет, на шевроні прапор рф. У неї був пропуск, яким вона користувалася при виході та вході до відділку. Отже, він розумів, що ОСОБА_10 є працівником «милиции» рф. Водночас яку вона займала посаду свідок не знав. З поведінки ОСОБА_10 йому не здалося, що остання виконувала функції працівника «милиции» рф під примусом. 06.09.2022 року свідок виїхав з окупованої території. Також повідомив, що під час досудового розслідування кримінального провадження, з ним проводилась слідча дія впізнання за фотознімками, під час якої він на фотознімках впізнав ОСОБА_10 ;

- показами свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що до повномасштабного вторгнення рф в Україну, він мешкав в с. Долинка Василівського району Запорізької області. ОСОБА_10 знає особисто, оскільки мешкали з нею в одному селі, знає що вона розлучена, має дитину, проживала в селі з батьками після розлучення, але працювала у м. Василівка. На початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_10 займалася тим, що розвозила гуманітарну допомогу людям, але потім десь восени 2022 року він побачив її на блокпосту окупаційної влади, де остання перевіряла документи на виїзд. Влітку 2023 року свідок бачив, як ОСОБА_10 перебувала у паспортному столі, як свідок зрозумів остання там працювала. При цьому ОСОБА_10 була одягнута в форму чорного кольору схожу на форму працівника поліції України але з шевроном «триколор». У вересні 2023 року свідок виїхав з окупованої території. У свідка склалося враження, що ОСОБА_10 добровільно виконує свою роботу. Крім того, зазначав, що під час досудового розслідування кримінального провадження, з ним проводилась слідча дія впізнання за фотознімками, під час якої він на фотознімках впізнав ОСОБА_10 .

Від виклику та допиту інших свідків прокурор відмовився у судовому засіданні;

- протоколом огляду від 11.01.2024 року, об`єктом якого послугував Інтернет сайт «Федеральная налоговая служба россии» за посиланням: «https://www.nalog.gov.ru77/». В процесі огляду даного сайту було здійснено перехід на вкладку з заголовком «Сервисы и госуслуги», де було відкрито вкладку за електронною адресою: «https://www.nalog.gov.ru/rn77/about_fts/el_usl/», де в розділі «Сведения из реестров» підрозділ «Предоставление сведений из ЕГРЮЛ/ЕГРИП в електронном виде», здійснено перехід на вкладку за електронною адресою: «https://egrul.nalog.ru/index.html», де виявлено головну сторінку сайту «Предоставление сведений из ЕГРЮЛ/УГРИП в електронном виде». В процесі подальшого огляду у панелі навігації з назвою «Поисковый запрос», введено ідентифікатор «УПРАВЛЕНИЕ ВНУТРЕННИХ ДЕЛ ПО ГОРОДУ ВАСИЛЬЕВКА И ВАСИЛЬЕВСКОМУ РАЙОНУ ГЛАВНОГО УПРАВЛЕНИЯ ВНУТРЕННИХ ДЕЛ ПО ЗАПОРОЖСКОЙ ОБЛАСТИ», за результатами пошуку знайдено інформацію (мовою оригіналу): 71601, РОССИЯ, ЗАПОРОЖСКАЯ ОБЛ., ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ЛЕНИНА УЛ., Д. 10, ОГРН: 435, Дата присвоения ОГРН: 22.12.2022, ИНН: , КПП: 900101001, ПРЕДСЕДАТЕЛЬ ЛИКВИДАЦИОННОЙ КОМИССИИ: ОСОБА_17 , Дата прекращения деятельности: 24.11.2023, Сведения о номерах юридического лица на день принятия в Российскую Федерацию: 15, .

До вказаного протоколу додано (мовою оригіналу): «Выписку из Единого государственного реестра юридических лиц» от 11.01.2024 № ЮЭ9965-24-2758060, которая содержит сведения о юридическом лице «УПРАВЛЕНИЕ ВНУТРЕННИХ ДЕЛ ПО ГОРОДУ ВАСИЛЬЕВКА И ВАСИЛЬЕВСКОМУ РАЙОНУ ГЛАВНОГО УПРАВЛЕНИЯ ВНУТРЕННИХ ДЕЛ ПО ЗАПОРОЖСКОЙ ОБЛАСТИ» (а.с. 164-180 т. 1);

- даними протоколу огляду від 11.01.2024 року, об`єктом якого послугував Інтернет сайт «Федеральная налоговая служба россии» за посиланням: «https://www.nalog.gov.ru77/». В процесі огляду даного сайту було здійснено перехід на вкладку з заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де було відкрито вкладку за електронною адресою: «https://www.nalog.gov.ru/rn77/about_fts/el_usl/», де в розділі «Сведения из реестров» підрозділ «Предоставление сведений из ЕГРЮЛ/ЕГРИП в електронном виде», здійсненно перехід на вкладку за електронною адресою: «https://egrul.nalog.ru/index.html», де виявлено головну сторінку сайту «Предоставление сведений из ЕГРЮЛ/УГРИП в електронном виде». В процесі подальшого огляду у панелі навігації з назвою «Поисковый запрос», введено ідентифікатор «ОТДЕЛ МИНИСТЕРСТВА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ «ВАСИЛЬЕВСКИЙ», за результатами пошуку знайдено інформацію (мовою оригіналу): 271601, РОССИЯ, ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , Д. 9, ОГРН:989, Дата присвоения ОГРН: 21.02.2023, ИНН: , КПП: 900101001, НАЧАЛЬНИК: ОСОБА_20 , яка міститься у наступному документі (мовою оригіналу): «Выписка из Единого государаственного реестра юридических лиц» от 11.01.2024 № ЮЭ9965-24-2829825 (а.с. 165-172 т. 1).

До вказаного протоколу додано (мовою оригіналу) «Выписку из Единого государственного реестра юридических лиц» от 11.01.2024 № ЮЭ9965-24-2829825, которая содержит сведения о юридическом лице ОТДЕЛ МИНИСТЕРСТВА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ «ВАСИЛЬЕВСКИЙ» (а.с. 181-194 т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2024 за участю свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що особа зображена на фототаблиці під № 4 це мешканка м. Василівка Василівського району Запорізької області, яку він бачив одягненою в поліцейську форму російської федерації біля районного відділу поліції м. Василівка. Згідно довідки на фото № 4 зображена ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До протоколу додано DVD-R диск для лазерних систем зчитування інформації, на якому міститься вказана слідча дія, та який було досліджено в судовому засіданні (а.с. 195-198 т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.12.2023 за участю свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що особа зображена на фототаблиці під № 2 це ОСОБА_21 . Згідно довідки на фото № 2 зображена ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До протоколу додано DVD-R диск для лазерних систем зчитування інформації, на якому міститься вказана слідча дія, та який було досліджено в судовому засіданні (а.с. 199-202 т. 1);

- даними протоколу огляду від 26.04.2024 року, об`єктом якого послугувала інформація розміщена в публікаціях на інформаційному каналі, створеному під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » із електронною адресою посилання: « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де міститься публікація від 26.01.2024 о 18 год. 54 хв., яка складається з фотознімку та текстового повідомлення наступного змісту (мовою оригіналу): « ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживає у м. Василівка, ІПН НОМЕР_2 . Зрадниця, посіпака окупантів. З приходом кацапів підтримала окупаційний режим у влаштувалася у поліцію, де служить окупаційному режиму». На фотознімку міститься ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До протоколу долучено DVD-R диск з вказаною інформацією, який досліджено в судовому засіданні (а.с. 203-207 т. 1);

- протоколом за результатами проведеної негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 15.12.2023 року, здійсненої на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 14.12.2023 року, та даними протоколу огляду від 03.05.2024 року, предметом огляду якого послугувала інформація (оптичний DVD-R диск, об`ємом 4,7 Гб) № 59/14/413т від 15.12.2023, який є додатком до копії протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронних інформаційних систем реєстр № 59/14/1057т від 15.12.2023 року, які розсекречено актом реєстр № 59/14/10дск від 11.01.2024.

На вказаному диску міститься 5 елементів (3 файли у форматі «HTML Document (. html)» та 2 папки із вкладеннями), загальний розмір 246 МБ. Після відкриття файлу «report» виявлено експортовану сторінку додатку «Telegram», яка зареєстрована на абонентський номер оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 під назвою « ОСОБА_22 », в якій містяться розділи «chats» та «contacts». Серед чатів у мобільному додатку виявлено листування з профілем (обліковим записом) на ім`я « ОСОБА_23 », зареєстрований на номер мобільного телефону : НОМЕР_4 .

Запис за 29.05.2023: ОСОБА_22 06:04 текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (.xlsx)» з назвою: «ОМВД ОСОБА_24 на 29.05.2023г.xlsx», на 2 сторінках, розміром 18 КБ з заголовком (мовою оригіналу): Информация сотрудников ОМВД России «Васильевский», з якого вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займає посаду (мовою оригіналу): «Инспектор по делам несовершеннолетних в Отделе Министерства внутренних дел Российской Федерации «Васильевский».

Запис за 29.09.2022: ОСОБА_22 13:14 текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (.xlsx)» з назвою: «Реестр _Персон_учет_Васильевка_сентябрь_2022.xlsx» на 1 сторінці, розміром 18,4 КБ із зазначенням отримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , заробітної плати: 54 927.67 руб.

Запис за 01.11.2022: ОСОБА_22 11:56 текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (.xlsx)» з назвою: « ОСОБА_25 » на 7 сторінках, розміром 45,9 КБ із зазначенням отримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , заробітної плати: 65 913.20 руб.

До протоколу огляду від 03.05.2024 р. долучено додаток № 1 - текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (.xlsx)» з назвою: «ОМВД ОСОБА_24 на 29.05.2023г.xlsx», додаток № 2 - текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (.xlsx)» з назвою: «Реестр _Персон_учет_Васильевка_сентябрь_2022.xlsx», додаток № 3 - текстовий документ у форматі «Microsoft Exel (.xlsx)» з назвою: «Реестр _Персон_учет_Васильевка_октябрь_2022.xlsx».

Під час судового засідання досліджено зазначену вище інформацію, яка міститься на DVD-R диску, об`ємом 4,7 Гб, який долучено до протоколу за результатами проведеної негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 15.12.2023 року (а.с 214-249 т. 1, а.с. 1- 11 т. 2).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту, які були вільними у використані своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку, на думку суду вказані вище та досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено інші процесуальні документи:

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001831 від 14.11.2023 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, де в графі «Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення», зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 26.02.2022 невстановлені особи, перебуваючи на території міста Василівка Василівського району Запорізької області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняли пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, відповідальних за правоохоронну діяльність на тимчасово окупованих територіях Запорізької області, та добровільно зайняли посади у незаконному правоохоронному органі т.зв. Управлінні внутрішніх справ по м. Василівка і Василівському району Головного управління внутрішніх справ в Запорізькій області (мовою оригіналу «Управление внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления внутренних дел по Запорожской области), створеному на тимчасово окупованій території міста Василівка Запорізької області (а.с. 77-78 т. 1);

- постанова від 26.04.2024 про виділення з матеріалів кримінального провадження № 0001831 від 14.11.2023 матеріалів досудового розслідування за епізодом вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованої території, в окреме провадження № 0688 (а.с. 79-80 т. 1);

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0688 від 26.04.2024 за ч. 7 ст. 111-1 КК України (а.с. 81 т. 1);

- постанови про призначення групи прокурорів, які мають повноваження у даному кримінальному провадженні та про зміну групи прокурорів (а.с. 59-60 т. 1, а.с. 42 т. 2);

- клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 11.12.2023 року (а.с. 208-211 т. 1);

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 14.12.2023, яким надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, пов`язаної з втручанням у приватне спілкування: зняття інформації з електронних інформаційних систем-відомостей з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_3 , на який зареєстровано облікові записи у месенджерах «Telegram», «WhatsApp» та «Viber», які використовує ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 10 днів (а.с. 212-213 т. 1);

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 02.05.2024 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні № 0688 від 26.04.2024 за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правоопрушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, інформації, яка міститься у протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем реєстр № 59/14/1057т від 15.12.2023 з додатком до нього носієм інформації (оптичний DVD-R диск) № 59/14/413т від 15.12.2023, а також процесуальних документах, на підставі яких вказана інформація отримана, а саме клопотання слідчого реєстр № 59/14/К-1250т від11.12.2023, ухвали Запорізького апеляційного суду реєстр № 10/7492т від 14.12.2023, отриманих і складених в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001831 від 14.11.2023 (а.с. 250-251 т. 1);

- постанова про призначення адвоката для здійснення захисту за призначенням та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні, згідно до якого адвоката ОСОБА_9 призначено захисником обвинуваченої ОСОБА_10 (а.с. 107 т. 1);

- повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 7 ст. 111-1 КК України (а.с. 82-85 т. 1);

- постанова про оголошення ОСОБА_10 у розшук від 26.04.2024 (а.с. 109-112 т. 1);

- клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування від 16.05.2024 (а.с. 115-119 т. 1);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2024 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0688, внесеному до ЄРДР 26.04.2024 відносно ОСОБА_10 за ч. 7 ст. 111-1 КК України (а.с. 120-122 т. 1);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2024 року про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави (а.с. 12-19 т. 2);

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Водночас ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Судом досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_10 , згідно яким встановлено наступне:

- за інформацією з Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, за гр. ОСОБА_10 , транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 20 т. 2);

- за даними з Державного реєстру актів цивільного стану громадян по місту Запоріжжю та Запорізької області, ОСОБА_10 , має доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно до актового запису складеного 05.03.2013 року за № 41, виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської Ради Василівського району Запорізької області (а.с. 23 т. 2);

- згідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, ОСОБА_10 фактично отримувала з 01.01. по 01.09.2023 р. соціальні виплати по 7 131, 10 грн. кожного місяця (а.с. 24-25 т. 2);

- виходячи з довідки № , ОСОБА_10 , є раніше не судимою особою (а.с. 26 т. 2);

- за даними КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗМР, ОСОБА_10 на обліку у лікарня-психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 27 т. 2);

- виходячи з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_10 , нерухомого майна не має (а.с. 28 т. 2).

Отже, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

При цьому, суд критично ставиться до тверджень захисника про недоведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, з наступних підстав.

Так, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впевнено зазначали, що вони бачили ОСОБА_10 у формі працівника «милиции» рф, при цьому свідок ОСОБА_13 вказував, що остання відбирала у нього пояснення з приводу конфлікту, який виник з його рідним братом, у райвідділку, тобто свідки усвідомлювали, що вказана особа займає посаду «працівника міліції» незаконно створеного окупаційною владою правоохоронного органу, що зокрема підтверджується і протоколом за результатами проведеної негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 15.12.2023 року, зміст якого свідчить про те, що ОСОБА_10 , зайняла посаду (мовою оригіналу): «Инспектора по делам несовершеннолетних в Отделе Министерства внутренних дел Российской Федерации «Васильевский».

В матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_10 , вчинила інкриміновані їй протиправні дії, перебуваючи під безпосереднім психічним впливом або фізичним примусом, що такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувало їй чи її рідним, або суспільним інтересам чи інтересам держави тощо.

За таких обставин, суд доходить висновку, що обвинувачення є доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченій ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину. Виходячи з даних про особу обвинуваченої, остання під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, незаміжня, має неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільне значення, дані про особу обвинуваченої, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 , основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах передбачених санкцією відповідної частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене нею.

Санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке є обов`язковим.

Враховуючи, що ОСОБА_10 вчинила злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України, своїми діями фактично допомогла державі-агресору створити незаконний правоохоронний орган, зайнявши і виконуючи функції працівники такого органу, тобто фактично вчинила злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності нашої держави, а тому слід призначити останній додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, та в органах, що надають публічні послуги в межах санкції частини 7 ст. 111-1 КК України.

Строк додаткового покарання слід обчислювати, відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України, з моменту відбуття основного покарання.

Крім того, санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке не є обов`язковим і може не призначатися судом.

Разом з тим, відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно з частиною першою 1 наведеної статті КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Враховуючи, що ОСОБА_10 , вчинила суспільно-небезпечне кримінальне діяння у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, суд вважає необхідним призначити їй додаткове покарання у вигляді конфіскації усього належного на праві приватної власності майна.

Призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2024 обвинуваченій ОСОБА_10 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, який згідно до п. 2 ч. 3 ст. 190 КПК України, на даний час сплив. Клопотань про обрання чи продовження відносно обвинуваченої запобіжного заходу стороною обвинувачення заявлено не було.

Водночас оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі, то строк відбування нею покарання слід рахувати з часу фактичного затримання.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні, речові докази відсутні.

Керуючись ст. 111-1 ч. 7 КК України, ст. ст. 297-1, 323, 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, та в органах, що надають публічні послуги строком на 14 (чотирнадцять) років, з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, та в органах, що надають публічні послуги, ОСОБА_10 , обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1