ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/362/24 Справа № 183/9371/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001368 за апеляційною скаргою прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року про закриття кримінального провадження стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, Луганської обл., громадянина України, має вищу освіту, працює заступником директора з економічних питань комунального некомерційного підприємства «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області, одруженого, маючого неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та постановлено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001368 від 29.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Мотивуючи свої рішення суд першої інстанції виходив з того, що з часу повідомлення ОСОБА_7 про підозру, а саме 29.12.2021, досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який є нетяжким злочином, необхідно було закінчити протягом двох місяців після 29.12.2021 р., тобто до 29 (включно) лютого 2022 р., однак обвинувальний акт у цьому провадженні був складений 11.08.2023 та переданий до суду 14.08.2023, тобто після спливу строку досудового розслідування, а відтак суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Разом з цим, судом було перевірено доводи прокурора про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру до 3-х місяців та втрату вказаної постанови, у зв`язку з вторгненням рф, та суд не знайшов підстав для прийняття до уваги наданих прокурором відомостей з ЄРДР про рух кримінального провадження, оскільки вказані відомості не є оригіналом документу (постанови прокурора від 22.02.2022р. Сєвєродонецької окружної прокуратури про продовження строку досудового розслідування цього кримінального провадження) та з них не можливо беззаперечно встановити факт винесення вказаної постанови. При цьому, суд послався і на те, що прокурором вживалися заходи щодо відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження та ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 р. клопотання прокурора було задоволено та відновлено 20 документів вказаного кримінального провадження, однак серед відновлених матеріалів кримінального провадження відсутня постанова прокурора від 22.02.2022 р. про продовження строку досудового розслідування, а реєстр матеріалів досудового розслідування цього кримінального провадження також не містить інформації про вказану постанову. З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що прокурором не доведено, що 22.02.2022 р. виносилася постанова про продовження строку досудового розслідування цього кримінального провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу скасувати, призначивши новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження 29.12.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Надалі 22.02.2022 року керівником окружної прокуратури прийняте рішення про продовження строку досудового розслідування кримінальному провадженні до 3-х місяців, після повідомлення особі про підозру, про що винесена відповідна постанова та відомості про продовження строку досудового розслідування внесені до ЄРДР.

03.03.2023 в зазначеному кримінальному провадженні слідчим прийняте рішення про зупинення досудового розслідування у зв`язку із розшуком ОСОБА_7 .

В подальшому внаслідок повномасштабного вторгнення збройних сил РФ матеріали вказаного кримінального провадження були втрачені, у зв`язку з чим прокурором було вжито заходів для відновлення втрачених матеріалів провадження й судом прийняте рішення про відновлення наданих суду матеріалів, про що винесена ухвала.

Також під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчий за погодженням із прокурором звернулись до Самарського районного суду м. Дніпропетровської області із клопотання про продовження строків досудового розслідування до 6 місяців після повідомлення особі про підозру й в ході розгляду вказаного клопотання слідчим суддею перевірявся факт продовження строків досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 3 місяців з дня повідомлення особі про підозру, зокрема інформація із ЄРДР, а саме про рух кримінального провадження у якому зазначені відомості про продовження строку досудового розслідування до 3-х місяців, враховуючи що слідчим суддею вказане клопотання було задоволено. З огляду на викладене прокурор вважає, що суд дійшов хибного висновку про направлення обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, а ухвалу суду вважали законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просили залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд, перевіривши висновки суду першої інстанції, мотиви з яких виходив суд під час ухвалення оскарженого судового рішення, зазначає таке.

Так, колегією суддів встановлено, що в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції стороною захисту було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Суд першої інстанції, перевіряючи заявлене клопотання запропонував прокурору для повного та об`єктивного розгляду заявленого обвинуваченим клопотання надати матеріали кримінального провадження, однак прокурором були надані лише дві ухвали слідчого судді та відомості з ЄРДР про рух кримінального провадження.

Разом з цим, судом було встановлено, що 29.12.2021 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001368 від 29.12.2021 р. ОСОБА_7 , повідомлено про підозру, й 15.02.2022 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

В період з 03.03.2022 р. по 27.06.2023 р. кримінальне провадження було зупинене.

Надалі ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2023 р. строк досудового розслідування цього кримінального провадження продовжений до 16.10.2023 р.

11.08.2023 р. прийнято рішення про відкриття матеріалів досудового розслідування та цього дня наданий доступ до матеріалів кримінального провадження та ознайомлення з ними сторони захисту;

11.08.2023 р. був складений обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні та 14.08.2023 р. був переданий суду.

Оскаржуваною ухвалою, клопотання сторони захисту було задоволено й кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 345 КК України закрито, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Приймаючи таке рішення місцевий суд виходив з того, що прокурором не доведено, що 22.02.2022 р. керівником прокуратури виносилася постанова про продовження строку досудового розслідування цього кримінального провадження, а тому всі слідчі та процесуальні дії, які мали місце після 29 лютого 2022 р. вчинені поза межами строку досудового розслідування цього кримінального провадження, визначеного ст. 219 КПК строку, відтак на момент складення обвинувального акту та скерування його до суду строк досудового розслідування у цьому провадженні закінчився, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Аналіз положень п. 2 ч. 3 ст. 314 та п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати те, що необхідність закриття кримінального провадження законодавець пов`язує виключно з фактом закінчення строку досудового розслідування.

Разом з цим, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду, зокрема обвинувального акта.

Статтею 283 КПК України встановлено форми закінчення досудового розслідування, однією із яких є звернення до суду з обвинувальним актом.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або з вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту.

Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має 3 ключові стадії: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акту, тобто кінцевим моментом строку досудового розслідування є саме його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Отже, з огляду на наведені вимоги закону, строк досудового розслідування, якщо його не було продовжено, складає 2 місяці з моменту повідомлення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину.

За правилами ч. 3 ст. 294 КПК, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали дотримався вимог кримінального процесуального закону, а доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 був направлений до суду в межах строку досудового розслідування є безпідставними.

Так, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що 29.12.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості щодо кримінального провадження № 0001368 та цього ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 345 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього Кодексу є нетяжким злочином.

За приписами п. 4 ч. 3 ст. 219 строк досудового розслідування для вказаного кримінального провадження становив 2 місяців з моменту повідомлення особі про підозру. Вказаний строк не зупинявся.

Отже, встановлений законодавцем граничний строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчився 29 лютого 2022 року.

За правилами КПК питання щодо продовження строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК, має бути вирішено виключно до спливу цього строку, строк досудового розслідування, який закінчився, поновленню не підлягає.

Водночас, попри процесуальну заборону на поновлення строку досудового розслідування, який закінчився, начальник відділу СУ ГУНП в Луганській області 04.07.2023 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження, яке всупереч вимогам статей 219, 294, КПК 07.07.2023 року було задоволено слідчим суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

На переконання апеляційного суду, суд надавши вказаним обставинам обґрунтовану оцінку, дійшов правильних висновків, що продовження строків досудового розслідування слідчим суддею, а так само і проведення подальших слідчих дій та прийняття процесуальних рішень після 29.02.2022 року відбулося поза межами строку досудового розслідування, визначеного п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, як відповідно і звернення до суду з обвинувальним актом.

Посилання прокурора на те, що слідчий суддя при продовженні строку досудового розслідування перевіряв факт продовження строків досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, зокрема досліджував інформацію з ЄРДР про рух кримінального провадження, де зазначено відомості про продовження строку досудового розслідування до 3-х місяців, й обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, а відтак констатував факт прийняття прокурором постанови про продовження строків досудового розслідування у цьому провадженні до 3х місяців, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, згідно з правовою позицією ВС, викладеній в постановах від 05 лютого 2019 року (справа № 607/11498/15-к), 09 вересня 2020 року (справа № 761/2834/15-к), 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/17), 15 вересня 2022 року (справа № 168/411/21), ВП ВС від 26 березня 2019 року (справа № 807/1456/17), ЄРДР є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким урегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом. Таким чином, витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а отже, не породжує жодних правових наслідків.

У всіх наведених випадках касаційний суд дійшов висновку про те, що певне процесуальне рішення, винесене під час досудового розслідування, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до цього процесуального рішення. Водночас витяг з ЄРДР не може замінити такого процесуального рішення.

Тобто, наявні в ЄРДР відомості є похідними від процесуальних рішень прокурора, вони не можуть бути використані для встановлення або спростування факту винесення або не винесення прокурором певного процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Разом з цим, колегія суддів також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.11.2021 року (справа № 146/140/20), згідно з яким електронні дані ЄРДР щодо руху кримінального провадження не можуть за змістом замінити собою відповідний процесуальний документ, необхідність складення якого передбачена КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відомості з ЄРДР про рух кримінального провадження самі по собі не є оригіналом документу (постанови прокурора від 22.02.2022 р. Сєвєродонецької окружної прокуратури про продовження строку досудового розслідування цього кримінального провадження) та з них не можливо беззаперечно встановити факт винесення вказаної постанови.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що з матеріалів кримінального провадження видно, що 20 квітня 2023 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було розглянуто клопотання прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_9 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0001368 від 29.12.2021 року відносно ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, яке було задоволено.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя виходив з того, що з моменту реєстрації кримінального провадження до початку повномасштабної військової агресії Російської Федерації відносно України, тобто до 24 лютого 2022 року, матеріали цього кримінального провадження знаходились в адміністративній будівлі Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вулиця 8-го березня, 2.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 за № 309, Сєвєродонецька міська територіальна громада Сєвєродонецького району Луганської області з 25.06.2022 є тимчасово окупованою територією. Таким чином матеріали вказаного кримінального провадження є втраченими.

При цьому, серед переліку документів, які ухвалою слідчого судді від 20.04.2023 було постановлено відновити, постанова керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області про продовження строку досудового розслідування до 3-х місяців від 22.02.2022 року була відсутня, й про її наявність у сторони обвинувачення прокурор не зазначав й не клопотав про її відновлення.

В той же час, вказана постанова відсутня в реєстрі матеріалів досудового розслідування та не була надана прокурором суду першої інстанції при розгляді клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до правильних висновків про те, що прокурором не доведено належним чим факт прийняття прокурором 22.02.2022 року постанови про продовження строків досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Разом з цим, прокурор в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 29.11.2024 заявив клопотання про долучення копії постанови прокурора від 22.02.2022 про продовження строку досудового розслідування цього кримінального провадження, однак колегія суддів не знайшла підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки ця постанова не надавалась суду першої інстанції та вказане клопотання було заявлено в суді апеляційної інстанції майже через рік, після відкриття апеляційного провадження та призначення його до розгляду. Крім того, як зазначив прокурор питання про відновлення вказаної постанови не вирішувалося судом, а відтак, враховуючи, що матеріали досудового розслідування вважаються втраченими та зазначену постанову не було відновлено, у встановленому законом порядку, апеляційний суд позбавлений можливості її оцінити в контексті її належності до цього кримінального провадження та, відповідно, й в контексті дотримання строків досудового розслідування.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/17, провадження № 51-4963 кмо 20), від 26 січня 2024 року (справа № 466/9158/14-к, провадження № 51-645 км 18), (справа № 759/23184/20, провадження № 51-5026км23) в яких ВС дійшов висновку про те, що постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами. При цьому, якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

В той же час, в межах цього кримінального провадження, як зазначалося вище, в суді першої інстанції прокурором постанову про продовження строків досудового розслідування, в контексті вирішення питання про дотримання строків досудового розслідування, не надавалась, а навпаки прокурор наголошував на тому, що цю постанову було втрачено, у зв`язку з військовою агресією рф, так само про вказане прокурор зазначав і в апеляційній скарзі та на протязі всього апеляційного розгляду аж до 29.11.2024.

Що стосується посилання прокурора на те, що факт прийняття постанови прокурора можуть підтвердити свідки ОСОБА_10 , який на той час як керівник Сєвєродонецької окружної прокуратури приймав цю постанову, та ОСОБА_11 , який на той час здійснював досудове розслідування як слідчий у цьому кримінальному провадженні, то апеляційний суд зазначає, що покази вказаних осіб, як свідків, які є зацікавленими особами у цьому випадку, не можуть замінити процесуальний документ, а тому такі доводи прокурора ґрунтуються на хибному тлумаченні положень КПК України.

Посилання прокурора на постанови ВС від 11.07.2024 (справа №757/21858/22) від 07.11.2024 (справа № 947/1390/22) є нерелевантними до обставин цього кримінального провадження, оскільки в цих конкретних випадках Верховний Суд вказав на те, що норми чинного КПК України не надають суду повноважень до ухвалення вироку оцінювати рішення слідчого, прокурора, слідчого судді, оскільки з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого судового засідання, а також те, що суд не наділений правом досліджувати докази, що стосуються цих рішень, так як такі обставини можуть бути досліджені судом під час судового розгляду.

В той же час, в межах цього кримінального провадження суд першої інстанції навпаки констатував відсутність постанови прокурора про продовження строків досудового розслідування, а відтак і проведення подальших процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень поза межами строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, при цьому, не вдаючись до оцінки законності чи незаконності прийнятих рішень, в тому числі й ухвали слідчого судді.

При цьому, повноваження суду закрити у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК імперативно встановлено в ст. 314 КПК, а тому доводи скарги прокурора про відсутність у суду таких повноважень є безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність і вмотивованість таких висновків суду першої інстанції, які б були б підставою скасування судового рішення.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо звернення прокурором із обвинувальним актом до суду поза межами строку досудового розслідування та про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК є правильним та знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в ході апеляційного перегляду не встановлено.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи, у зв`язку з чим її слід залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та достатньо мотивованою, у зв`язку з чим вона має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 284, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4