Справа № 132/560/25
Провадження №1-кп/132/323/25
Вирок

Іменем України

22 квітня 2025 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівці Вінницької області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 10.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіровка Калинівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, розлученого, українця, громадянина України, згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості 06.02.2025 ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 разом зі своєю знайомою ОСОБА_6 , де вони спільно вживали алкогольні напої.

Після вжитого алкоголю, близько 20:00 ОСОБА_6 сп`яніла та їй стало зле, через що вона вирішила піти відпочивати до спальні, а ОСОБА_4 залишився на кухні.

Через годину ОСОБА_4 пішов до кімнати, в якій спала ОСОБА_6 , переконавшись що вона спить, вирішив подивитись, що знаходиться в кишенях її куртки, в яких виявив мобільний телефон, марки «Xiaomi» серії «Note 13 C 8/256 Gb» блакитного кольору та грошові кошти у сумі 3700 гривень, після чого у нього виник раптовий умисел на їх викрадення.

Так, ОСОБА_4 , будучи обізнаним в тому, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2102-1X, 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено, востаннє відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025 № 26/2025 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15.01.2025р. № 4220-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку із кишені куртки ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 3700 гривень та мобільного телефону «Xiaomi» серії «Note 13 C 8/256 Gb», вартість якого відповідно до висновку експерта № 381/25-21 від 13.02.2025 становить 4075,05 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив матеріального збитку потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 7775,05 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Між прокурором Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000046, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 у присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України, 20.02.2025 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 під час досудового розслідування в повному обсязі визнав свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, і зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри у судовому провадженні; в період досудового розслідування та судового розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000046 від 10.02.2025 співпрацювати зі стороною обвинувачення у викритті кримінального правопорушення, вчиненого підозрюваним у зазначеному кримінальному провадженні, шляхом надання показань, аналогічних тим, які ОСОБА_4 надані в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000046 від 10.02.2025 у ході допиту, як підозрюваного 17.02.2025.

Також сторонами угоди визначено, що враховуючи повне визнання підозрюваним ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, а також наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, істотні для даного кримінального провадження обставини, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, надання правдивих показань під час досудового розслідування, які сприяли встановленню істини по справі, враховуючи, що матеріальна шкода відшкодована, сторони погоджуються на призначення підозрюваному ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Також, сторони дійшли згоди про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладення на нього відповідних обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визначення тривалості іспитового строку та покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, є прерогативою суду, сторони усвідомлюють наслідки застосування ст. ст. 75, 76 КК України та дають згоду на їх застосування.

В угоді також зазначено, що ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

а) для прокурора і підозрюваного обмеження права на оскарження вироку.

Підставами оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, ОСОБА_4 роз`яснено і є зрозумілими.

б) для підозрюваного відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому роз`яснено та є зрозумілим його право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також його право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків та подати докази, що свідчать на його користь.

ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Розглядаючи відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України можливість затвердження цієї угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, та надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Також обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні надав для огляду свій військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 24.06.1992 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого він згідно із наказом №278 від 08.10.2022 є стрільцем військової частини НОМЕР_2 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, долучити до матеріалів справи копію військового квитка ОСОБА_4 серії НК, №5718979.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, 14.03.2025 подала до суду заяву, у якій висловила згоду на затвердження судом угоди про визнання винуватості, призначення узгодженого сторонами покарання. Просила розглянути це питання за її відсутності. Наслідки укладення та затвердження угоди їй відомі та зрозумілі, претензій до обвинуваченого вона не має.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження у судовому засіданні переконався, що укладення ними угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Згідно із ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує узгоджену сторонами міру покарання.

Зазначена норма кореспондує з ч. 5 ст. 65 КК України, відповідно до якої у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

В угоді про визнання винуватості сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання у межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім того, сторони узгодили звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 2 ст. 75 КК України.

Згідно із обвинувальним актом обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На переконання суду, домовленості сторін угоди щодо узгодженого покарання не виходять за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Зі змісту угоди вбачається, що при узгодженні вказаного покарання сторонами враховано і дотримано положення ч. 1 ст. 65 КК України, згідно із якими суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд погоджуючись, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, враховує наведені в обвинувальному акті та угоді відомості щодо особи обвинуваченого, а також обставини скоєного, зокрема, те, що він згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимий, є військовослужбовцем, завдана матеріальна шкода відшкодована, повне визнання ним своєї вини, щире каяття.

Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує зміст ч. 2 ст. 75 КК України, в якій зазначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, за ч. 3 ст. 75 КК у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Відповідно до частини четвертої цієї статті така тривалість може становити від одного до трьох років.

Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на обвинуваченого, суд враховує наведені в обвинувальному акті та угоді відомості щодо особи обвинуваченого та додатково надані прокурором матеріали, а саме: він згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимий, за місцем проживання компрометуючих матеріалів щодо нього немає, визнав вину, щиро розкаявся, завдана матеріальна шкода відшкодована, характер та тяжкість обвинувачення, зокрема той факт, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин проти власності, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно із наданим в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 військовим квитком серії НОМЕР_1 , виданим 24.06.1992 ІНФОРМАЦІЯ_2 , він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 . Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вказані обставини не заперечував.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , як звільненим від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на командира військової частини НОМЕР_2 .

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив дії, які полягали у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за якими належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.

Згідно із долученим до обвинувального акту реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000046 та додаткового наданими прокурором в судовому засіданні матеріалами у цьому кримінальному провадженні слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління поліції у Вінницькій області 10.02.2025 винесено постанову про визнання речовим доказом мобільного телефону, марки «Xiaomi Redmi 13 C» блакитного кольору (IMEI 1 НОМЕР_3 , IMEI 2 НОМЕР_4 ), який було поміщено до спецпакету НПУ WAR1966607, та вирішено помістити до кімнати зберігання речових доказів вказаного відділення поліції. Згідно із цією постановою вказаний телефон було викрадено ОСОБА_4 у потерпілої ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 12.02.2025 (справа №132/452/25) у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт на мобільний телефон, марки «Xiaomi Redmi 13 C» блакитного кольору (IMEI 1 НОМЕР_3 , IMEI 2 НОМЕР_4 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту цього майна.

Згідно із обвинувальним актом майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відшкодовано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 368, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Частиною 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно із обвинувальним актом та додатково наданими прокурором в судовому засіданні матеріалами загальний розмір витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні складає 848,16 грн. (висновок №385/25-21 від 13.02.2025).

Отже, ці судові витрати за проведення експертизи, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 373, 374, 475, 468, 469, 472, 474-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 10 лютого 2025 року, укладену 20 лютого 2025 року між прокурором Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.ч. 2, 4 ст. 75, ч.ч. 1, 3 ст. 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно із ч. 4 ст. 76 Кримінального кодексу України нагляд за засудженим ОСОБА_4 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави (ДСА України, Калинівський район/м. Калинівка, отримувач: ГУК у Вінницькій області м. Калинівка/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37979858, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0002776, код класифікації бюджету 24060300) процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів згідно із висновком експертизи № 381/25-21 від 13 лютого 2025 року, у загальному розмірі 848 (вісімсот сорок вісім) гривень 16 копійок.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 10 лютого 2025 року, а саме: мобільний телефон, марки «Xiaomi Redmi 13 C» блакитного кольору (IMEI 1 НОМЕР_3 , IMEI 2 НОМЕР_4 ), який було поміщено до спецпакету НПУ WAR1966607, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , скасувавши арешт цього майна, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року (справа № 132/452/25).

Копію вироку у день проголошення його резолютивної частини вручити присутнім у судовому засіданні учасникам судового провадження, а також не пізніше наступного дня надіслати учасника судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України. Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Калинівський районний суд Вінницької області.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно із статтею 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних правопорушень.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 Кримінального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1