Справа № 638/2931/25
Провадження № 1-кс/638/808/25
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, із середньою освітою, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Київського районного суду м. Полтави від 23.11.2017 року до 7 років 6 днів позбавлення волі з конфіскцією майна,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за матеріалами кримінального провадження № 0000224 від 02.02.2025 року,

в с т а н о в и в:

26 лютого 2025 року слідчий СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб з правом внесення застави 50000 грн.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 , враховуючи період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-IХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», до якого внесено зміни Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України №3892-IX від 23.07.2024, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. 26.02.2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: показами потерпілого, показаннями свідків, протоколами огляду місяця події, постановами визнання речовими доказами, протоколами огляду, висновками експертів.

Слідчий зазначає, що беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 останній раз засуджений 23.11.2017 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. ст. 185 ч., ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ст. 70,71 КК України до 7 років 6 днів позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 03.09.2024 року по відбуття строку покарання, на шлях виправлення та перевиховання не став, офіційно не працює, джерела законного отримання доходів не має, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, та перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім, того ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків, та інших учасників кримінального провадження, а саме оскільки знає де вони мешкають. Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 не може запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила задовольнити, визначити заставу у мінімальному розмірі.

Підозрюваний проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував. Підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в клопотанні слідчого.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000224 від 02.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом того, що 01.02.2025 за адресою: м. Харків, пр-т. Л. Свободи, 43 А, біля супермаркету «КЛАСС», невстановлена слідством особа, таємно, діючи в умовах воєнного стану вчинила крадіжку електровелосипеда на базі марки «ДОРОЖНІК», який належить гр. ОСОБА_6 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду, розмір якої встановлюється.

У цьому кримінальному провадженні 26 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_5 01.02.2025 року приблизно о 08 год. 13 хв. перебував біля супермаркету «Клас-4», який розташований за адресою: м. Харків, проспект Людвіга Свободи, буд. 43, де побачив, що біля перил, які знаходяться з північно-західної сторони супермаркету «Клас-4» стоїть велосипед «RUBY» червоного кольору з електрообладнанням, який належить ОСОБА_6 та у цей час у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, таємно, у період воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав велосипед «RUBY» червоного кольору з електрообладнанням вартістю, згідно з висновку експерта № 2226 від 19.02.2025 18 632 грн. 00 коп. та тонометр Dr Frei model: М-100А вартістю, згідно висновку експерта №2227 від 19.02.2025 754 грн. 04 коп., який перебував в рюкзаку закріпленому на багажнику вище вказаного велосипеду.

Після чого, ОСОБА_5 разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 19 386 грн. 04 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. До заходів забезпечення кримінального провадження належать запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Тобто суд зобов`язаний з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, з огляду на достатність та вагомість доказів, зібраних на стадії досудового розслідування. При цьому, варто зазначити, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протокол огляду місця події 01.02.2025 року, письмові пояснення ОСОБА_6 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 07.02.2025 року з додатками, протокол огляду предметів від 08 лютого 2025 року, висновок експерта № 2226 від 19.02.2025, складений за результатами судової товарознавчої експертизи, висновок експерта № 2227 від 19.02.2025, складений за результатами товарознавчої експертизи, протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 18.02.2025 року, протокол пред`явлення ОСОБА_7 особи для впізнання за фотознімками від 18.02.2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 18.02.2025 року, протокол пред`явлення ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 18.02.2025 року, протокол огляду від 18.02.2025 року, протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 22.02.2025 року, протокол огляду від 22.02.2025 року, протокол огляду предмета від 22.02.2025 року в період часу з 14:00 год. до 14:35 год., протокол огляду предмета від 22.02.2025 року в період часу з 14:40 год. до 15:00 год., протокол допиту підозрюваного від 26.02.2025 року, речові докази та інші документами та матеріали, зібрані під час досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у клопотанні слідчого.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали та обставини вчинення злочину, суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю існує пов`язаність підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням, оскільки для стороннього спостерігача прослідковується зв`язок між описаними діями та подіями, які відбулися.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Надаючи оцінку наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилається сторона обвинувачення, суд зазначає наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Зазначені висновки ЄСПЛ корелюються з положенням ст. 178 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Дослідженням даних про особу підозрюваного встановлено, що ОСОБА_5 неодружений, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований у м. Полтава, фактично проживає в м. Харкові без реєстрації, раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення тяжких злочинів проти власності, звільнений з місць позбавлення волі 03.09.2024 року по відбуттю строку покарання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Зазначені обставини свідчать про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, які виконують роль стримуючого фактору щодо настання ризиків як переховування від правоохоронних органів та суду, так і щодо вчинення іншого кримінального правопорушення.

На переконання суду, враховуючи відсутність у підозрюваного постійного місця проживання та роботи, міцних соціальних зв`язків, які, як зазначалось вище виконують роль стримуючого факту щодо настання ризику переховування від правоохоронних органів та суду, ОСОБА_5 перебуваючи на волі та усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України або за її межами, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, на переконання суду, прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 на даному етапі досудового розслідування відомі адреси місця проживання та засоби зв`язку свідків та потерпілого. Суд зазначає, що хоча під час досудового розслідування свідки вже допитані, однак статтями 23 та 224 КПК України передбачено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. За таких обставин, існує ймовірність, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, особисто або через інших осіб може застосувати відносно свідків та потерпілого фізичний чи психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. За таких обставин, ризик впливу на свідків існує поза розумним сумнівом.

Також, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працевлаштований, у якого відсутні міцні соціальні зв`язки, немає джерела законного отримання доходів, раніше неодноразово був засуджений та відбував покарання у виді позбавлення волі, зокрема за вчинення злочинів проти власності, суд приходить до висновку, що прокурором доведено реальне існування ризику вчиненні ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки попередня систематична діяльність підозрюваного свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, що є для нього єдиним джерелом отримання коштів. Вказані обставини свідчать про реальне існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Таким чином, зазначені у клопотанні ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують поза розумним сумнівом і запобігти їх настанню без застосування запобіжного заходу неможливо.

Слідчим суддею розглядалася можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, однак встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про неможливість запобігання настанню встановлених в судовому засіданні ризиків застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. Суд вважає, що встановлені в судовому засіданні ризики є настільки суттєвими, що інший більш м`який запобіжний захід не може запобігти їх настанню та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Матеріали справи не містять відомостей, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я.

Відповідно до вимог частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Стороною обвинувачення та стороною захисту не надано доказів щодо майнового стану підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи відсутність відомостей про майновий стан ОСОБА_5 , беручи до уваги, що останній не працевлаштований та не має стабільного законного джерела доходу, суд визначає йому заставу у мінімальному розмірі - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560,00 грн, оскільки, на переконання суду, застава у такому розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти настанню ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не буде завідомо непомірною для підозрюваного, враховуючи його майновий стан.

Слідчий суддя наголошує, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні № 0000224 від 02.02.2025 року, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківській слідчий ізолятор» строком 60 діб до 27 квітня 2025 року.

Визначити суму застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), яка може бути внесена як самим ОСОБА_5 , так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок - UA0006674, МФО - 820172, код отримувача - 26281249, банк отримувача - ДКСУ, м. Київ), протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - звільнити з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі частини 5 статті 194 КПК України наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000224 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28 лютого 2025 року о 09 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1