Справа№748/1492/24
Провадження №1-в/751/429/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до закону, -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшло подання провідного інспектора Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IХ.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримала, просила задовольнити.

Представник Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд подання у її відсутність, подання підтримує та просить його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд зазначеного подання без його участі, подання органу з питань пробації просить задовольнити.

Фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали зазначеного провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Зазначений вирок набрав законної сили 15 червня 2024 року та з 19 червня 2024 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Чернігівському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Вказаний Закон № 3886-IX набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові об`єднаної падати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року в справі № 278/1566/21 міститься висновок про застосування норми права, відповідно до якого Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в частині кваліфікації кримінальних правопорушень, у тому числі передбачених ст. 185 КК, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення 26 лютого 2024 року таємного викрадення майна ОСОБА_5 , поєднаного з проникненням у житло, на суму 1 786 гривень.

З 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028 гривень, а 50 відсотків від його розміру дорівнюють 1 514 гривень. Відповідно неоподатковуваний мінімум доходів громадян на рівні податкової соціальної пільги станом на 01 січня 2024 року складав 1 514 гривень.

Отже, відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України вартість викраденого майна ОСОБА_4 станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - менше 3 028 гривень, з якої настає кримінальна відповідальність.

Суд вважає, що внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 засуджено вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за таємне викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, з якої настає кримінальна відповідальність, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунена, а тому він підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подання провідного інспектора Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, статтями 533, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання провідного інспектора Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до закону задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Чернігівського районного Чернігівської області від 15 травня 2024 року за вчинення діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, караність якого усунена.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1