печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

представника власника майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах Фонду Адміністративного Бюро LVV ( ОСОБА_5 ), про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001262 від 13.11.2014,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2024 адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах Фонду Адміністративного Бюро LVV ( ОСОБА_5 ), звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001262 від 13.11.2014, а саме скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2021 у справі № 757/58585/21-к в рамках кримінального провадження № 0001262 від 13.11.2014.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, вказує, що арешт на майно накладено не обґрунтовано, майно не відповідає ознакам речового доказу та мета накладення арешту не відповідає дійсності.

У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання, просила задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення сторони захисту, прокурора, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001262 від 13.11.2014 за фактами злочинної діяльності екс-міністра внутрішніх справ України ОСОБА_6 та його найближчого оточення за ознаками злочинів, передбачених частиною третьою статті 209, частиною третьою статті 212, частиною четвертою статті 358, частиною другою статті 28 частиною третьою статті 212, частиною п`ятою статті 27 частиною п`ятою статті 368 КК України.

У даному кримінальному провадженні серед іншого досліджуються факти злочинної діяльності ОСОБА_7 , та інших осіб, а також факти сприяння такій діяльності з боку колишнього Голови Державної податкової служби України та Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_6 , пов`язаної зі створенням мережі суб`єктів господарської діяльності у тому числі Нідерландської компанії «Stichting Administratiekantoor LVV» з ознаками фіктивності, незаконної конвертацію коштів у готівку та виведення коштів за кордон на підконтрольні підприємства з метою їх легалізації.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2021 у справі № 757/58585/21-к в рамках кримінального провадження № 0001262 від 13.11.2014 накладено арешт на майно нідерландської компанії Stichting Administratiekantoor LVV (Фонд Адміністративного Бюро LVV) (номер в реєстрі компаній № 53625404) із забороною відчуження, розпорядження та користування таким майном, а саме: квартира АДРЕСА_1 ; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:007:0006; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:007:0048; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:007:0009; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:006:0009; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:007:0007; земельна ділянка за кадастровим номером №:02:000:0487; земельна ділянка за кадастровим номером №:02:000:0534; земельна ділянка за кадастровим номером №:02:000:0535; земельна ділянка за кадастровим номером №:02:000:0536; земельна ділянка за кадастровим номером №:02:000:0537; земельна ділянка за кадастровим номером №:02:000:0544; земельна ділянка за кадастровим номером №:02:000:0545; земельна ділянка за кадастровим номером №:02:000:0546; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:007:0030; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:007:0031; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:007:0058; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:007:0060; земельна ділянка за кадастровим номером №:03:007:0083; земельна ділянка за кадастровим номером №:13:013:00154; земельна ділянка за кадастровим номером №:00:034:0046; житловий будинок АДРЕСА_2 ; житловий будинок АДРЕСА_3 ; житловий будинок АДРЕСА_4 ; гараж, машиномісце в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_5 ; гараж, машиномісце в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_6 ).

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2021, задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки вказане майно відповідає вимогам визначених ч. 2 ст. 170 КПК України, а відтак потреби органу дізнання виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається представник заявника, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження 0001262 від 13.11.2014.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності Фонду Адміністративного Бюро LVV ( ОСОБА_5 ) обумовлене законними критеріями, тобто вчинено з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідно принципу верховенства права. Також слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав Фонду ОСОБА_8 ) та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

При цьому, на час розгляду клопотання Фондом Адміністративного Бюро LVV ( ОСОБА_5 ) не підтверджено статусу власника, оскільки витяги на нерухоме майно надано станом на 2019-2021 роки.

Також слідчий суддя не приймає до уваги посилання адвоката у клопотанні, як на підставу для скасування арешту, на те, що наразі немає достатніх доказів вважати, що ОСОБА_5 є підконтрольним особам, що входять до санкційного списку Регламенту Ради (ЄС) № 208/2014 від 05.03.2014, тобто не є пов?язаним із особами, діяння яких є предметом дослідження у кримінальному провадженні, оскільки, як вбачається з тексту ухвали та заперечень прокурора, ОСОБА_9 через довірену собі особу (одночасно являвся і радником Міністра МВС ОСОБА_9 ) ОСОБА_7 вирішено створити ряд іноземних компаній, зокрема, «Stichting Administratiekantoor LVV» (номер торгової палати 850951720 адреса: Нідерлани, м.Амстелвейн, Доктор Віллем Дрезвег 2, Нідерланди), тобто компанію, на яку, за задумом, повинно було здійснюватися переоформлення права власності об`єктів нерухомості від родини ОСОБА_6 та оформлення новопридбаних об`єктів нерухомості та компанію «NYGELT BROS HOLDING LTD» (BVI COMPANY NUMBER 1654190, with its registered office address situated at: Intershore Chambers, P.O. Box 4342, Road Town, Tortola), яка, за таким планом, мала б виступати начебто інвестором у придбанні майна на території України.

В свою чергу, згідно з наданим адвокатом Регламентом Ради (ЄС) № 208/2014 та ОСОБА_10 не віднесено до списку фізичних та юридичних осіб, суб?єктів та органів що зазначені у ст. 2 Регламенту (тобто до санкційного списку). Таким чином, адвокатом не спростовано обґрунтування сторони обвинувачення для арешту майна під час звернення із клопотанням.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що представники Фонду Адміністративного Бюро LVV ( ОСОБА_5 ) неодноразово звертались до суду з клопотаннями про скасування арешту майна, у задоволенні яких було відмовлено.

У вказаних клопотаннях до предмету розгляду також входило те майно на поверненні якого наполягає адвокат у даній скарзі.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 106, 92, 98, 167, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах Фонду Адміністративного Бюро LVV ( ОСОБА_5 ), про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001262 від 13.11.2014- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1