Дата документу 18.04.2025Справа № 554/4069/25
Провадження № 1-кс/554/5631/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Полтаві клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області, майор поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 15.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вікторія, Пирятинського району, Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні слідчих слідчого управління ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 15.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Вікторія, Пирятинського району, Полтавської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, в умовах воєнного стану організував незаконне переправлення особи через державний кордон України діями у вигляді усунення перешкод, вчиненими з корисливих мотивів за наступних обставин:

Згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до рішення Прикордонної служби України № 23-61122/0/6/-22 від 24.02.2022, прийнятого у відповідності до Указу Президента від 24.02.2022 № 64/2022, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, проведення своєчасної та повної мобілізації, на період дії правового режиму воєнного стану, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років за певними виключеннями.

ОСОБА_5 , достовірно знаючи про встановлені законодавством обмеження щодо виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років під час дії правового режиму воєнного стану, діючи з прямим умислом та корисливих мотивів та маючи відповідні зв`язки, організував канал по незаконному перепаравленню осіб чоловічої статі через державний кордон України. До своєї злочинної діяльності останній залучив свого знайомого ОСОБА_8 жителя м. Пирятин, Полтавської області, який мав підшукувати потенційних клієнтів, що хотіли та були готові за певну грошову винагороду виїхати за межі України, але не мали для цього законних підстав.

Так, зокрема 18.02.2025 ОСОБА_8 , достовірно знаючи про намір ОСОБА_9 виїхати за межі України, під час телефонної розмови з останнім запропонував особисту зустріч для обговорення цього питання.

19.02.2025 близько 13 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зустрілися на території автостанції, розташованої за адресою: вул. Європейська, 154, м. Пирятин, Полтавська область. Під час розмови ОСОБА_8 , достовірно знаючи про встановлені законодавством обмеження щодо виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років під час дії правового режиму воєнного стану, діючи з прямим умислом та корисливих мотивів, запропонував ОСОБА_9 за грошову винагороду у розмірі 20 000 доларів США організувати його незаконний виїзд (переправлення) за межі України з використанням особистих зв`язків та знайомств.

У ході вказаної розмови ОСОБА_8 повідомив, що у разі згоди на вказані умови, ОСОБА_9 має передати копії своїх документів (паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження дітей, свідоцтво про шлюб, військово-обліковий документ), а також аванс - грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США.

20.02.2025 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під час наступної телефонної розмови досягнуто домовленості про те, що останній передасть лише 500 доларів США як частину попередньої оплати, а решту після збору повної суми.

26.02.2025 року близько 12 год. 30 хв., на території тієї ж автостанції, у салоні автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 21 000 гривень як часткову оплату за організацію його незаконного переправлення через державний кордон України. Також ОСОБА_9 передав йому копії вищевказаних документів.

Під час цієї зустрічі ОСОБА_8 повідомив, що орієнтовно наприкінці березня на початку квітня 2025 року буде організовано незаконний канал переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України до Республіки Польща. Для цього останній має прибути до м. Києва, де його зустрінуть та посадять у транспортний засіб, яким його буде вивезено за межі України. Також ОСОБА_8 наголосив, щоб ОСОБА_9 мав при собі решту суми 19 500 доларів США та очікував подальших вказівок.

Після цього, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_5 , мешканцю м. Київ, повідомив йому про наявність особи, яку необхідно незаконно переправити через державний кордон, та обговорив деталі організації цього злочину.

29.03.2025 ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 телефоном, що канал для переправлення через державний кордон України готовий, та поцікавився, чи готовий останній здійснити оплату. ОСОБА_9 відповів, що необхідні кошти зможе надати після продажу об`єкта нерухомості.

15.04.2025 ОСОБА_8 повторно зв`язався з ОСОБА_9 , повідомив про необхідність внесення 1 000 доларів США як завдатку за переправлення через державний кордон України та 500 доларів за перевезення. Для цього він надав реквізити банківської картки № НОМЕР_2 для перерахування ОСОБА_9 коштів у гривневому еквіваленті. Крім того, передав номер телефону ОСОБА_5 , який, за домовленістю, мав зустріти ОСОБА_9 у м. Київ та координувати подальші дії. Того ж дня, через деякий час ОСОБА_9 перерахував на вказану картку грошові кошти у сумі 63 000 грн, після чого зателефонував ОСОБА_5 .

У ході телефонної розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 механізм організації незаконного переправлення через державний кордон України до Словацької Республіки, запевнив у виготовленні відповідних документів та проставляння відбитків підробленої печатки та штампу Державної міграційної служби України про оформлення виїзду на постійне місце проживання в паспорті громадянина України останнього. За результатами розмови між ними була досягнута домовленість про зустріч у м. Київ для реалізації подальших незаконних дій.

Наступного дня, 16.04.2025 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_9 в м. Києві неподалік від будівлі по проспекту Миколи Бажана 10, куди ОСОБА_5 прибув на автомобілі HYUNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору. Під час розмови в даному автомобілі ОСОБА_5 ще раз детально розповів ОСОБА_9 про механізм його переправлення через державний кордон України до Словацької Республіки, зазначивши, що він 17.04.2025 його посадить в м. Києві на транспортний засіб, що довезе його до пункту пропуску на державному кордоні. ОСОБА_9 повинен мати при собі паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Для переходу через пункт пропуску йому підготують усі необхідні документи, для цього він надавав раніше копії своїх документів. Після переходу, на території Словацької Республіки, його зустріне довірена особа, яка в подальшому займатиметься його легалізацією на території Словацької Республіки. Після чого ОСОБА_5 сказав ОСОБА_9 щоб той передав йому залишок раніше обумовленої суми. ОСОБА_9 дістав зі своєї дорожньої сумки гроші в сумі 18 000 доларів США, які були в паперовому конверті та передав їх ОСОБА_5 . Останній поклав пакет з грошима у підлокітник автомобіля між передніми сидіннями. Після чого ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

16.04.2025 о 15 год. 32 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК. України.

17.04.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності, а саме:

1) протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 17.01.2025, від 16.04.2025 та 17.04..2025;

2) протоколами огляду та вручення грошових коштів від 26.02.2025, 15.04.2025 16.04.2025

3) протоколом огляду від 15.04.2025;

4) протоколом обшуку від 16.04.2025;

5) протоколами за результатами проведення НСРД;

6) Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.04.2025

7) іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав, що вину визнає частково, але заперечує проти задоволення клопотання з огляду на наявність у нього на утриманні дитини інваліда, просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні вказав, що підтримує свого підзахисного та заперечує щодо задоволення клопотання слідчого, вважає підозру не обґрунтованою, просить застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, наголошуючи на тому, що саме цей запобіжний захід зумовить належну процесуальну поведінку його підзахисного.

Заслухавши сторін, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною першою статі 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам :

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків передбачених п. 1,2,3,4,5, ч.1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що перебуваючи на волі без застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість вчинених ним злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з огляду на кримінальне правопорушення в скоєнні якого він підозрюється, зможе ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що перебуваючи на волі підозрюваний може знищити, переховати речі, будь-які інші речові докази, що мають істотне значення для досудового розслідування, оскільки на даний час триває пошук, збір та приєднання до матеріалів кримінального провадження всіх доказів протиправної діяльності;

В обґрунтування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи анкетні дані свідка та іншого підозрюваного може на впливати. Зміна показань свідків на користь підозрюваного унеможливить якісне проведення досудового розслідування та позбавить можливості притягти винну особу до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що останній може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішенні, у тому числі вироку суду.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що під час проведення досудового розслідування було встановлено можливу причетність фігуранта до інших фактів незаконного перетину особами державного кордону України. Перебуваючи на волі останній, з метою отримання більшого доходу може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення передбаені ч. 3 ст. 332 КК України.

Також встановлено, що інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , з наступних причин:

1. особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Враховуючи тяжкість злочину та вказані обставини, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного із цілодобовою забороною залишати житло;

2. особиста порука на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 ;

3. застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу;

4. домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків та нових злочинів. Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе вчиняти нові злочини.

Стан здоров`я ОСОБА_5 та вік не перешкоджають дії запобіжного заходу стосовно нього у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, враховуючи наявність ризиків, передбачених у п. 1,2,3,4,5, ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання підвищену суспільну небезпеку, може незаконно впливати на свідків, може ухилятися від слідства та суду чи перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, виникла необхідність застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та звернення до суду з обвинувальним актом у найкоротший строк, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема своєчасної явки за викликом до слідчого, прокурора і суду, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є необхідність застосувати щодо підозрюваного, найсуворіший запобіжного захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається слідчим суддею у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (п. 4 ст. 182 КПК України).

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до висновку про можливість у даному випадку визначити підозрюваному розмір застави, з урахування матеріального стану підозрюваної особи, віку та стану його здоров`я, раніше не судимого у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись з м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора та суду, повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними по кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст. 181,183, 193,196 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вікторія, Пирятинського району, Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 календарних днів, а саме з 16.04.2025 року з 15 год. 32 хв. до 14.06.2025 року до 15 год. 32 хв. з визначенням застави у розмірі 121 120 грн.

Зобов`язати слідчого, який вніс клопотання про тримання під вартою, повідомити родичам заарештованого про його задоволення.

Призначити заставу в розмірі 121 120 гривень, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області (розрахунковий рахунок UA0015950 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ЗКПО 26304855, отримувач ТУ ДСАУ в Полтавській області, призначення платежу застава.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись з м. Київ без дозволу слідчого, прокурора та суду, повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними по кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Уповноважена службова особа у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_5 зобов`язана роз`ясняти його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у виді тримання під вартою.

Термін дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_5 у разі внесення застави визначити по 14.06.2025 року.

Підозрюваного ОСОБА_5 взяти під варту в залі суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1