Справа № 164/716/25
п/с 1-кп/164/175/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000031 від 11 березня 2025року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Колодії Маневицького району Волинської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не заміжньої, із професійно-технічною освітою, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 26 березня 2025 року постановлено розглянути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000031 від 11 березня 2025року у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09 березня 2025 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи поблизу домоволодіння за місцем проживання по АДРЕСА_1 знайшла банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» за номером рахунку № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_4 , яка є офіційним документом. Реалізуючи свій умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого майна, усвідомлюючи те, що знайдена нею банківська картка належить іншій людині та є офіційним документом, з корисливих мотивів привласнила зазначену банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» за номером рахунку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , та яка, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку з безконтактною технологією оплати, що забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, маючи на меті її використання для здійснення оплати за продукти харчування у закладах торгівлі с. Колодії Камінь-Каширського району Волинської області.

Таким чином своїми умисними, протиправними діями, що виразились у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення (проступок) передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.

Відповідно до заяви від 24 березня 2025 року потерпілий ОСОБА_4 згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, що передбачено ч. 2 ст. 302 КПК України, а також не заперечує щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно із заявою від 24 березня 2025 року обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а також згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених в результаті проведення досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. ОСОБА_3 згідна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , її згоду із встановленими в результаті проведення досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за її відсутності підтвердив захисник ОСОБА_5 .

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000031, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно з ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, по місцю проживання характеризується посередньо, не працює, в поданій до суду заяві просить призначити покарання в виді штрафу, суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, по якій ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самою засудженою, так і іншими особами можливе при призначенні їй покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, по якій вона притягується до кримінальної відповідальності.

Питання про речові докази вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 110, 369-371, 373-374, 381-382, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: компакт диск із відеозаписом із магазину «Мілано», що в с. Колодії Камінь-Каширського району Волинської області- залишити при матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1