Справа № 740/6679/24
Провадження № 1-кс/740/84/25
УХВАЛА

31 січня 2025 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

- прокурора ОСОБА_3 ,

- особи, стосовно якої подано клопотання, - ОСОБА_4 ,

- адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянкою України, працює продавцем у ТОВ «Велмарт», має повну загальну середню освіту, одружена, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, у кримінальному провадженні № 0000789 від 07 листопада 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

У поданому до суду клопотанні ставиться питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що 07.11.2024 до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомив, що в період часу з березня 2023 року по вересень 2024 року з його банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 знято грошові кошти в сумі 493 332,00 грн. Відомості за цим фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000789 від 07.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

У подальшому встановлено, що 08.02.2023 ОСОБА_7 вступив до лав ЗСУ та перед відправленням до місця бойових дій 07.02.2023 залишив свою банківську картку № НОМЕР_1 , що обслуговуються в АТ КБ «Приватбанк», своєму брату ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою її зберігання. У подальшому в ОСОБА_8 разом із сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знала про місцеперебування належної ОСОБА_7 банківської картки № НОМЕР_1 , виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне заволодіння грошовими коштами, належними ОСОБА_7 , з метою подальшого розпоряджання ними для власних потреб. Так, у період часу із березня 2023 року по вересень 2024 року з вищезазначеної банківської картки грошові кошти перераховувались на банківську картку № НОМЕР_2 , що обслуговується в АТ КБ «Приватбанк» та належить ОСОБА_8 , а також на банківську картку № НОМЕР_3 , що обслуговується в АТ КБ «Приватбанк» та належить ОСОБА_4 . У загальній сумі з банківської картки ОСОБА_7 було викрадено 493 332,00 грн.

25.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні підтверджується зібраними доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якому потерпілий ОСОБА_7 повідомляє про вчинення стосовно нього крадіжки його особистих грошових коштів;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що коли пішов добровільно на службу до ЗСУ, то віддав свою банківську картку № НОМЕР_1 , на яку йому приходила заробітна плата, своєму брату ОСОБА_8 , так як сам перебував у зоні бойових дій. У березні 2024 року ОСОБА_7 приїхав додому та спитав за гроші, які мали знаходитись на його картці, на що брат ОСОБА_8 відповів, що ніяких грошей вже немає, та щоб він йшов служити далі. 20 серпня 2024 року він приїхав додому, оскільки отримав поранення та його було направлено на операцію, а тому знову почав запитувати в брата, де гроші, а саме заробітна плата, яка надходила весь цей час на його картку, але брат повідомив, що нічого не надходило. ОСОБА_7 пішов до відділення АТ КБ «Приватбанк», заблокував картку та зробив іншу. Працівник банку повідомив потерпілому, що на його балансі відсутні кошти, а тому ОСОБА_7 попросив роздрукувати виписку про рух коштів, де й побачив, що з його картки здійснювалися перекази на банківськи картки брата ОСОБА_8 та сестри ОСОБА_4 ;

- протоколом додаткового допиту потерпілого із застосуванням відеофіксації, під час якого ОСОБА_7 підтверджує раніше надані покази та детально розповідає про вчинене стосовно нього кримінальне правопорушення, яке вчинили ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ;

- проведенням допиту потерпілого в порядку ст. 225 КК України, під час якого ОСОБА_7 підтверджує раніше надані покази та повідомляє про здійснення на нього тиску з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які запропонували гроші за написання зустрічної заяви про закриття кримінального провадження;

- протоколом огляду інформації, яка отримана з АТ КБ «Приватбанк» під час тимчасового доступу, а саме про рух коштів по банківських картках; № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 , № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_8 , та № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 . Під час огляду встановлено, що з банківської картки ОСОБА_7 здійснювалися неодноразові перекази грошлових коштів на банківські картки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ;

- протоколом обшуку помешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , та квартири ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , під час яких вилучено банківські картки, у тому числі, банківську картку № НОМЕР_3 , на яку здійснювалися перекази грошових коштів, та мобільні телефони, зокрема, марки Redmi Note 13, ІMEI: НОМЕР_4 (із вставленою сім-картою НОМЕР_5 ), який належить ОСОБА_4 , та Tecno spark 8 c, IMEI: НОМЕР_6 (із вставленоб сім-картою НОМЕР_7 ), який належить ОСОБА_8 , з яких відбувався вхід до онлайн-банкінгу «Приват24» по банківській карті потерпілого № НОМЕР_1 . Указані речі вилучено до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівсській обалсті, визнано речовим доказом та накладено арешт;

- протоколами оглядів вищевказаних вилучених мобільних телефонів, під час яких виявлено в мобільних онлайн-банкінгах «Приват24» квитанції про перекази грошових коштів із банківської картки № НОМЕР_1 на банківські картки № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 , та № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_8 . Зокрема, виявлено 33 перекази на зазначені банківські картки;

- протоколом огляду інформації, яка отримана з ПрАТ «Київстар» під час тимчасового доступу, під час якого встановлено місцеперебування мобільних терміналів НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_8 , та НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , за місцями розташування банківських терміналів АТ КБ «Приватбанк», з яких здійснювилося обготівкування грошових коштів по банківській карті № НОМЕР_1 .

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи вид та розмір покарання, може:

- незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, який під час допиту в судовому засіданні повідомив про тиск з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які запропонували грошові кошти за написання ним зустрічної заяви про закриття кримінального провадження;

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. Крім того, підозрювана ОСОБА_4 ігнорувала законні вимоги працівників поліції та не повідомляла свого місця перебування в той день, коли їй було вручено повідомлення про підозру, що може свідчити про схильність ОСОБА_4 в подальшому переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 хоч і не притягувалася до кримінальної відповідальності, але вчинила 10 епізодів злочинної діяльності. Також її вплив на потерпілого з метою написання зустрічної заяви свідчить про те, що ОСОБА_4 є особою, яка схильна до неправомірних дій, у тому числі, насильницького характеру.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити.

ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що вона працює в нічні зміни із 19:00 год. вечора до 06:00 год. ранку, а тому застосування до неї такого виду запобіжного заходу може негативно вплинути на її матеріальне становище. Також просила врахувати, що через постійні повітряні тривоги, які оголошуються уночі, вона з дітьми вимушена слідувати в укриття, яке знаходиться не поряд з її місцем проживання.

Адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки підозра формальна та необґрунтована. Пояснив, що ОСОБА_4 не користувалася грошовими коштами брата ОСОБА_7 , який, у свою чергу, проживав разом з нею в її квартирі, разом з її сім`єю святкував Новий Рік, якого вона проводжала на потяг та допомагала складати сумки в дорогу, а також який просив її скинути гроші його побратимам. Просив урахувати, що вона працює в нічні зміни, а тому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час може порушити її право на працю, а вона має двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 4 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Нормами п. 1 ч. 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зазначені положення кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, якими встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При цьому, слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За змістом ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Таким чином, у силу положень КПК України запобіжний захід може бути обраний тільки стосовно особи, яка має статус підозрюваного або обвинуваченого.

Однак із доданих до клопотання матеріалів не вбачається, що ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у розумінні вищевказаних норм КПК України, адже стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру.

Зокрема, на доданій до клопотання копії повідомлення про підозру не міститься підпису ОСОБА_4 , або відомостей про те, що вона відмовилася від її підписання.

Згідно з п. 8 розділу 11 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, копія набуває юридичної сили лише у разі її засвідчення в установленому порядку . Напис про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії та проставляється нижче реквізиту документа «Підпис».

Додана до клопотання копія повідомлення про підозру ОСОБА_4 не засвідчена у встановленому законом порядку. Зокрема, на ній відсутній особистий підпис особи, яка засвідчує копію, а саме слідчого ОСОБА_9 , а також дати засвідчення.

За таких обставин, станом на час розгляду цього клопотання в суді ОСОБА_4 не набула статусу підозрюваної в зазначеному кримінальному провадженні, що виключає можливість обрання стосовно неї запобіжного заходу і є безумовною підставою для відмови у задоволенні вказаного клопотання.

Керуючись ст. 2, 26, 176 - 178, 182 - 184, 193, 194, 196, 276, 278, 372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1