Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4499/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/261/25
Категорія п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.4 ст.408 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000147 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 15 квітня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за п. 6 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

- за ч.2 ст. 15 п. п. 1, 6 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

- за ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

- за ч.4 ст. 408 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 12 березня 2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком за період з 12 березня 2022 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше шістдесяти днів з дня проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн., моральної шкоди - 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

В іншій частині цивільного позову відмовлено.

На підставі ст. 96-1, пункту 4 частини 1 статті 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію предмета схожого на автомат АК ТК6 № НОМЕР_1 з магазином та 30 патронами калібром 5,45 мм, три магазини до АК-74 та 116 патронів калібру 5,45 мм. та конфіскувати в дохід держави з метою подальшого передання на потреби ЗСУ.

Арешт, накладений ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22.07.2022 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 скасуванню не підлягає.

Арешт, накладений ухвалами Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.03.2022 року на майно, а саме: автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ганчірку з плямами речовини бурого кольору, перепустка № 3947С в поліклініку ГУ МВС України в Житомирській області, пенсійне та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 та свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , банківська картка Приватбанк № НОМЕР_5 , банківська картка Ощадбанку № НОМЕР_6 , банківська картка Райфайзен Банк Аваль № НОМЕР_7 , гаманець із шкірозамінника оранжево-жовтого кольорів із грошовими коштами у сумі 73 гривні, банківська картка Приватбанк № НОМЕР_8 , візитні картки та клаптики паперу із рукописними записами), полімерна сідачка сірого кольору, портупея коричневого кольору, розгрузка зеленого кольору з аптечкою, шкарпетки 2 пари, 1 пачка цигарок марки «Palermo», 2 пачки цигарок «UP», безпровідні навушники в чохлі без маркування, 2 складних ножа, тканеві перчатки з прорезиновими пухирцями, наручний годинник марки «SKMEI, 2 шеврони, металевий ключ, навушники, зарядний пристрій для мобільного телефону, прокладки «always», гаманець чорного кольору, в якому наявні дві банківські картки «Monobank» № НОМЕР_9 , картка для виплат № НОМЕР_10 , банківська картка «Sense» на ім`я ОСОБА_12 , грошові кошти у сумі 2962 грн., перепустка на ім`я ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «ergo» IMEI: НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , мобільний телефон марки «Redmi V2006C3MING» IMEI: НОМЕР_13 ) скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 7894 грн. 52 коп.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України та апелянтом не оспорюється.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 28 липня 2021 року ОСОБА_6 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 3 (три) роки, після чого прийнятий на військову службу за контрактом.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_14 (по стройовій частині) №142 від 28 липня 2021 року ОСОБА_6 призначено на посаду кулеметника відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_14 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення, після чого останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб.

У подальшому, Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року, затвердженого Законом України № 2119-IX від 15 березня 2022 року, строк дії такого правового режиму в Україні продовжено з 26 березня 2022 року на 30 діб.

Надалі, Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, затвердженого Законом України № 2212-IX від 21 квітня 2022 року, строк дії такого правового режиму в Україні продовжено з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Згодом, Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року, затвердженого Законом України № 2263IX від 22 травня 2022 року, строк дії такого правового режиму в Україні продовжено з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

Окрім цього, відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 27 Конституції України передбачено, що кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №828 від 19.10.2018 «Про затвердження Порядку застосування зброї і бойової техніки з`єднаннями, військовими частинами і підрозділами Збройних Сил під час виконання ними завдань щодо відсічі збройної агресії проти України», військовослужбовці військових частин і підрозділів Збройних Сил, які застосовують зброю, повинні керуватися принципами, що ґрунтуються на загальновизнаних нормах міжнародного гуманітарного права:

- неминучості - застосування зброї та/або бойової техніки в разі, коли це є абсолютно очевидним та необхідним;

- військової необхідності - застосування зброї та/або бойової техніки в разі, коли іншими способами реалізувати право на самооборону та/або виконати поставлені завдання неможливо;

- пропорційності - застосування зброї та/або бойової техніки тією мірою, якою це необхідно для досягнення мети самооборони та/або виконання поставлених завдань, якщо це не завдасть стороннім особам і цивільним об`єктам надмірної шкоди порівняно з очікуваними конкретними військовими перевагами.

Застосування зброї та/або бойової техніки повинно здійснюватися таким чином, щоб завдати мінімальної шкоди в кожній конкретній ситуації.

Згідно п. 4 згадуваної постанови, військовослужбовці Збройних Сил, залучені до виконання завдань щодо відсічі збройної агресії проти України, а також під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, мають право застосовувати зброю та/або бойову техніку з дотриманням принципів, викладених у пункті 3 цього Порядку, для:

- відбиття нападу або попередження загрози нападу на об`єкти, що охороняються (у тому числі під час переміщення до/з району здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії);

- звільнення заручників та/або військовополонених, захоплених військових та/або цивільних об`єктів або запобігання (перешкоджання) такому захопленню;

- знищення зброї, бойової техніки, транспортних або технічних засобів, які перебувають у користуванні осіб, причетних до збройної агресії;

- захисту цивільних осіб та/або цивільних об`єктів від нападу;

- запобігання та/або припинення діяльності, затримання, роззброєння або знешкодження осіб, причетних до збройної агресії;

- припинення дій осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення;

- припинення дій осіб, які перешкоджають виконанню законних вимог осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- припинення дій осіб, які становлять або можуть становити небезпеку особам, залученим до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, або іншим особам.

Згідно до п. 9 такої постанови, летальне застосування зброї та/або бойової техніки дозволяється для самооборони, а також з метою виконання завдань щодо відсічі збройної агресії проти України, а також під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

У разі, коли летальне застосування зброї та/або бойової техніки є неминучим, військовослужбовець, командир з`єднання, військової частини і підрозділу Збройних Сил повинен вжити заходів, зокрема, до: збереження людського життя, мінімізації можливості поранення цивільних осіб; надання медичної допомоги та за можливості евакуації поранених осіб у найкоротший строк.

Відповідно до п. 11 постанови, військовослужбовець, який виконує завдання щодо відсічі збройної агресії проти України, а також під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі з`єднання, військової частини, підрозділу або самостійно, має право самостійно прийняти рішення про застосування зброї та/або бойової техніки відповідно до вимог цього Порядку з подальшим обов`язковим повідомленням безпосередньому командирові (начальникові) під час, зокрема, індивідуальної самооборони, захисту здоров`я і життя інших військовослужбовців та/або цивільних осіб.

Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_6 у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, 11 березня 2022 року о 15:00 год. самовільно залишив місце служби з закріпленою за ним стрілецькою вогнепальною зброєю АК-74 ТК-6 № НОМЕР_1 та боєприпасами 5,45 мм 360 штук у зв`язку з небажанням виконувати обов`язки військової служби, а саме пост (вогневу позицію) №1,яка розташовувалась на «Т» подібному перехресті у с. Бродники Житомирської області та в подальшому 12.03.2022 о 11:03 був затриманий працівниками поліції в Житомирській області за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч.2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст.289 КК України, котрі вчинив за наступних обставин.

Так, після вчинення дезертирства зі зброєю, в умовах воєнного стану,

ОСОБА_6 , 12.03.2022 близько 07:13, перебуваючи на 130 км., автодороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, поблизу с. Чоповичі, Малинської ОТГ, Коростенського району, Житомирської області, вирішив прямувати до меж західної України в напрямку м. Ковель. З даною метою, ОСОБА_6 , знаходячись на зазначеному місці, почав чекати на транспортний засіб, який би рухався у тому ж напрямку.

Далі, ОСОБА_6 , перебуваючи у зазначеному місці, у вказаний час, за вказаних обставин, побачив автомобіль марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , який рухався по вказаній автодорозі у напрямку м. Ковель. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого.

Так, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, перебуваючи у казаному місці та у зазначений час, вийшов на проїжджу частину автомобільної дороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, поблизу с. Чоповичі, Малинського ОТГ, Коростенського району, Житомирської області, та жестом руки показав водієві автомобіля про необхідність зупинити транспортний засіб, що останній і зробив. У такий спосіб ОСОБА_6 здійснив зупинку транспортного засобу марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_10 , під керуванням останнього та який перевозив на передньому пасажирському сидінні свою співмешканку ОСОБА_11 .

Далі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, будучи озброєним бойовою автоматичною стрілецькою вогнепальною зброєю модернізованим автоматом Калашникова (модифікація АК-74 ТК-6) із серійним номером №6142039, яка була заряджена боєприпасами калібру 5.45 мм., підійшов до транспортного засобу марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , побачив в салоні автомобіля двох осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та попросив, раніше незнайомого йому ОСОБА_10 вийти з автомобіля та показати вміст багажного відділення, що останній і зробив.

У подальшому, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, дослідивши вміст багажного відділення указаного транспортного засобу, дочекавшись поки ОСОБА_10 закриє багажник та попрямує до водійського місця, з метою подолати можливий опір від останніх, що перешкоджатиме йому заволодіти транспортним засобом марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , у ОСОБА_6 12.03.2022 близько 07:15 виникає злочинний умисел на умисне вбивство двох людей з корисливих мотивів, а саме з метою безперешкодно заволодіти вищевказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямованим на умисне вбивство двох людей з корисливих мотивів, ОСОБА_6 12.03.2022, близько 07:15, перебуваючи на 130 км., автодороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, поблизу с. Чоповичі, Малинського ОТГ Коростенського району, Житомирської області, підійшов до задньої лівої частини автомобіля Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 та під час того, як потерпілий - водій автомобіля ОСОБА_10 , намагався сісти за кермо, ОСОБА_6 , знаходячись на лінії прямого пострілу, привів належну йому бойову автоматичну стрілецьку вогнепальну зброю автомат Калашникова АК-74 ТК-6, яка була заряджена боєприпасами калібру 5.45 мм, в бойову готовність, дославши патрон до патронника, здійснив одиночний постріл в голову потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_10 , отримав відкриту черепно-мозкову травму із наявною раною в тім`яній ділянці ліворуч, вдавлений багатоуламковий перелом тім`яної кістки ліворуч із ділянками забою паренхіми мозку в скроневій та тім`яній частках ліворуч, пухирців повітря із кров`янистим вмістом в цих частках та між борознами, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Після чого, без будь яких слів та пояснень, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, який направлений на позбавлення життя двох осіб з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, підійшов до відчинених водійських дверей указаного транспортного засобу, навів зброю, яку тримав у руках, яка була вже приведена в бойову готовність, на перебуваючу в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_11 та здійснив два прицільних постріли у голову та тулуб останній, чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді вогнепального проникаючого осколкового поранення грудної клітини з ушкодженням серця, легені, що зумовило зупинку функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності, дихання, яка внаслідок отриманих поранень померла на місці.

Після цього, ОСОБА_6 , вважаючи, що його злочинний умисел, спрямований на вбивство двох людей з корисливих мотивів доведений до кінця, сів за кермо автомобіля, запустив ключем, що перебував у замку запалювання, двигун автомобіля марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та не витягуючи тіло ОСОБА_11 з автомобіля попрямував у напрямку м. Ковель, таким чином, завершив злочин, що спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого.

Проїхавши близько 300 м, у вказаному напрямку, зупинив автомобіль, вийшов з нього, підійшов до передніх пасажирських дверей зі сторони вулиці, відчинив їх та витягнув тіло ОСОБА_11 і залишив його на узбіччі зазначеної дороги, а сам повернувся у викрадений ним автомобіль, сів за кермо та продовжив рух у напрямку м. Ковель.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті двох осіб з корисливих мотивів, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 була надана своєчасна медична допомога та останнього госпіталізовано до лікарні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання, призначивши йому до відбуття, загалом - 10 років позбавлення волі.

Зазначає, що судом не враховано всі пом`якшуючі обставини, а саме наявність в нього постійного місця проживання, участь його у захисті Батьківщини та бажання в подальшому це робити, визнання вини, щире каяття, молодий вік та те, що він раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.4 ст.408 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд призначаючи ОСОБА_6 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, передбачених за п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.4 ст.408 КК України, три з яких є особливо тяжкими злочинами, відповідно до ст.12 КК України, а за п.6 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, обставини що пом`якшують його покарання, а саме часткове визнання вини, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також думку потерпілих, які просили призначити максимально суворе покарання.

Крім того, суд взяв до уваги суспільно небезпечні наслідки вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а саме смерть ОСОБА_11 та спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння, внаслідок яких (вогнепального поранення в голову) він став інвалідом та позбавлений можливості рухатися.

Переконливих доводів про необхідність призначення ОСОБА_6 менш суворого покарання, ніж призначено судом першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено, у зв`язку з чим вважати його таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, колегія суддів підстав не вбачає.

При цьому, як видно з вироку, обставини, про які вказано у апеляційній скарзі обвинуваченого були враховані судом під час призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкцій п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.4 ст.408 КК України, яке за ч.2 ст. 115 КК України не є найбільш суворим.

Крім того, потерпілий ОСОБА_10 щодо міри покарання обвинуваченому наполягав на найсуворішій мірі покарання, а саме на довічному позбавленні волі ( т.6 а.с. 230г).

З врахуванням цих обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання в межах санкцій п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.4 ст.408 КК України, а також остаточне покарання, яке призначено з врахуванням положень ст. 70 КК України, не можна розцінювати таким, що є очевидно несправедливим внаслідок його суворості.

Враховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які би тягнули за собою скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405 407 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2024 року щодо нього без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: