ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/30/25 Справа № 703/6881/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Смілянської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської областівід 26 грудня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Просив слідчого суддю обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного судум. Черкаси від 26 грудня 2024 року в задоволенні клопотання відмовлено.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії цієї ухвали цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану, а також необхідності прибуття за викликом слідчого, прокурора, суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у період строку дії запобіжного заходу такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді, суду;

2) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом встановлено в межах строку досудового розслідування тривалістю 2 місяці - з 26.12.2024 по 25.02.2025 включно.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що стороною обвинувачення не доведено існування підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою. Посилання сторони обвинувачення на ту обставину, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не виключить ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшло, з огляду на стан здоров`я ОСОБА_7 , його вік, відомості про його поведінку у зв`язку із здійсненням кримінального провадження. З метою уникнення ризиків, встановлених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слідчий суддя вважав доведеними, дійшов висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків з числа передбачених ст. 194 КПК України, забезпечить його належну процесуальну поведінку та запобігатиме спробам перешкоджати досудовому слідству.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Смілянська окружна прокуратура подала скаргу до Черкаського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі прокурор оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає, ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що слідчий-суддя не врахував, що підозрюваний, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, може впливати на свідків, які проживають з ним в одному населеному пункті.

До того ж, підозрюваний, перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик прокурор обґрунтовував тим, що відносно підозрюваного розглядається кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, який пов`язаний із незаконним поводженням із бойовими припасами, який за характером вчинення дає підстави беззаперечно стверджувати, що останній ігнорує встановлені у суспільстві загальноприйняті норми поведінки.

Отже, прокурор вважає, що під час прийняття відповідного рішення судом не в повній мірі враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні злочину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Згідно положень ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За даними матеріалів досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений досудовим слідством день та час, за невстановлених обставин, шляхом знахідки незаконно придбав предмет, ззовні схожий на гранату, переніс за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав до 12-43 год 24.12.2024, коли вказаний предмет був вилучений в нього працівниками поліції. Згідно довідки інспектора ВТКЗ УПТС вказаний предмет є корпусом гранати Ф-1 з маркуванням «10785-77Т» та належить до категорії обмежено небезпечних, а також запалом типу УЗРГМ з маркуванням «124-77 УЗГРМ 583» та належить до категорії небезпечних.

24.12.2024 за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001066 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

24.12.2024 о 15-20 год ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25.12.2024 о 14-00 год ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Санкція злочину, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_7 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Визначаючи вид запобіжного заходу, який буде достатнім та виправданим заходом для забезпечення запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи дані, обставини вчинення кримінального правопорушення, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, слідчий суддя прийшов до висновку, що до ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки у такий спосіб буде забезпечено пропорційність дотримання балансу між гарантіями виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, дотриманням належної поведінки, усуненням негативних ризиків для кримінального провадження та необхідністю недопущення зайвого втручання у приватне життя.

При обранні конкретного запобіжного заходу до ОСОБА_7 слідчий суддя врахував висловлену Європейським судом з питань захисту прав людини презумпцію про те, що за загальним правилом підозрюваний, за виключенням виняткових випадків, не має триматись під вартою.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас прокурором ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Водночас слідчим суддею враховано, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимості у нього відсутні, за станом здоров`я ОСОБА_7 є інвалідом другої групи, його вік, відомості про його поведінку у зв`язку із здійсненням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки даний запобіжний захід зможе забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти визначеним ризикам.

Під час апеляційного розгляду прокурор не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Доводи прокурора відносно того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, можливість впливати на свідків, були проаналізовані слідчим суддею, водночас з метою уникнення приведених ризиків, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладанням на підозрюваного обов`язків забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Переглядаючи ухвалу слідчого судді за апеляційною скаргою прокурора, колегія суддів враховує і те, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

За викладеного, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги прокурора, на думку колегії суддів, суттєвими не являються та не можуть бути підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч. 3 ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі прокурора є необґрунтованими та безпідставними та задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Смілянської окружної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської областівід 26 грудня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4