Справа № 738/458/25
№ провадження 1-кс/738/79/2025
УХВАЛА

25 лютого 2025 року місто Мена Чернігівської області

Слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, стрільця військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, раніше судимого вироком Менського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 1996 року за ст.ст. 86-1, ч.2 ст. 17, ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі із конфіскацією майна, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку строком на 1 рік; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 17 липня 1997 року за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі із конфіскацією майна; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2003 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2006 року за ч. 1 ст. 162 КК України до 2 років обмеження волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2006 року за ч. 1 ст. 187 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2011 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту; вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 16 січня 2017 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Чернігівського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі; ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року на підставі ч.2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння звільнений від покарання у виді позбавлення волі строком 5 років,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 України у кримінальному провадженні № 0000072, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2025 року,

за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4
учасників судового розгляду:
слідчого прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
підозрюваногоОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

25 лютого 2025 року слідчий звернувся до слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області з клопотанням про застосування строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000072, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2025 року, у якому ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке полягає в тому, що 21 лютого 2025 року у вечірній час, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, реалізуючи свій умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки, завдав чотири удари кулаками рук по обличчю та не менше десяти ударів ногами по тулубу зліва, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер ліворуч, лівобічний пневмоторакс на 1/2, забої обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження, які згідно з наказом № 6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» за своїм характером мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Відомості за вказаним фактом 22 лютого 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР №0000072 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

22 лютого 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та, розуміючи про реальний термін відбування покарання та невідворотність у майбутньому покарання за вчинений ним злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідків в кримінальному правопорушенні, на думку прокурора, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, безперешкодно, шляхом залякування, переконання може здійснювати вплив на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, які є місцевими жителями, у результаті чого останні зможуть змінити свої показання під час судового розгляду; ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, а тому може продовжувати свою злочинну діяльність в подальшому.

Обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді особистого зобов`язання не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки, підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків у суспільстві, ніде не працює, може ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення; запобіжний захід у виді поруки, застави, домашнього арешту не може бути застосований, так як їх застосування не може бути запорукою того, що підозрюваний не вчинить нові умисні злочини, не впливатиме на потерпілого, свідків та не спробує переховуватися від слідства та суду.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення

та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази

з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною

чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

З огляду на це, запобіжний захід тримання під вартою у даному випадку, на думку слідчого, є єдиним запобіжним заходом, який може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_3 покладені на нього процесуальні обов`язки, а також запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виклад позиції учасників кримінального провадження.

Прокурор, слідчий підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Захисник, підозрюваний заперечували щодо клопотання слідчого, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що підозрюваний не має намірів залишати місце проживання та переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення та в будь-який спосіб впливати на свідків. Захисник зазначив, що ризики, зазначені слідчим у клопотанні, не підтверджені належними доказами та є надуманими. При застосуванні запобіжного заходу до підозрюваного захисник просив врахувати те, що його підзахисний вчинив кримінальне правопорушення декілька днів тому, але не був відразу затриманий, з`являється на всі виклики слідчого та суду, будь-якого тиску на потерпілого та свідків не чинив.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України, погоджене з прокурором та підлягає розгляду слідчим суддею Менського районного суду Чернігівської області.

Відомості про кримінальне провадження за № 0000072 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2025 року.

22 лютого 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

До клопотання на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України додано:

-заяву ОСОБА_8 від 22.02.2025;

-протоколом огляду місця події від 22.02.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено сліди вчинення кримінального правопорушення;

-протоколи допиту свідків ОСОБА_9 від 22.02.2025, ОСОБА_10 від 22.02.2025, які в своїй сукупності підтверджуються причетність до вчинення даного злочину ОСОБА_3 ;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 22.02.2025, який надав показання за фактом даного кримінального правопорушення;

-протоколи слідчих експериментів від 22.02.2025 за участі свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

-довідку з КНП «Корюківська центральна районна лікарня» про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 ..

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Положеннями Глави 18 КПК України регламентовано порядок застосування запобіжних заходів, в томі числі і запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з вимогами статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Слідчим додані до клопотання докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий посилається на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Аналізуючи ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду, необхідно зазначити те, що підозрюваний ОСОБА_3 хоч і має постійне місце проживання на території України, зокрема зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , проте неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів, нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, а саме ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року на підставі ч.2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння звільнений від покарання у виді позбавлення волі строком 5 років; та через короткий проміжок часу вчинив новий тяжкий злочин, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, у жовтні 2024 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, за місцем служби зарекомендував себе негативно, неодружений, не має на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб, а тому відповідно не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим має можливість вільно змінити місце проживання, а отже існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя погоджується з доводами клопотання щодо існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків, які є його знайомими, йому відоме їх місце проживання, а тому, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість шляхом погроз, вмовляння чи переконання впливати на них з метою зміни їх показань, тим самим перешкоджати встановленню всіх обставин по справі, перешкоджати кримінальному провадженню, а тому перебування останнього в слідчому ізоляторі унеможливить їх спілкування.

Підозрюваний ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену судимість, а тому може продовжити вчиняти нові умисні злочини, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_3 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.

Сукупність вказаних обставин свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків та можливість застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, даних про його особу, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про недоведеність вищезазначених слідчим ризиків, та вважає необхідним відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра ( обвинувачення) у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Керуючись статтями 176-178, 182-184, 193-194, 196-197, 205, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України у кримінальному провадженні № 0000072, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2025 року, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 години 23 квітня 2025 року.

Дата закінчення строку дії ухвали 23 квітня 2025 року.

Ухвала слідчого судді виконується негайно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу направити для виконання начальнику Відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській областi.

Ухвала може бути оскаржена до Чернiгiвського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1