Провадження №1-кп/523/1668/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

06.12.2024р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0000094 від 02.05.2024р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рождественка Миколаївського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.12.2019р. вироком Суворовського райсуду м. Одеси за ч.1 ст.122, ч.3 ст.286 КК України до 6р. 6міс. позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3р.;

-03.06.2021р. вироком Одеського апеляційного суду за ч.1 ст.122, ч.3 ст.286 КК України до 8р. позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3р.,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за встановлених органами дізнання наступних обставин.

26.12.2019р. ОСОБА_4 був засуджений Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.122 та ч.3 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

03.06.2021р. Одеським апеляційним судом вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019р. скасовано в частині призначення покарання і ухвалено новий вирок у цій частині, та відповідно призначено покарання за вищевказаними статтями Кримінального Кодексу України у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки.

16.11.2022р. ОСОБА_4 поставлений на облік до Пересипського районного відділу Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

21.09.2023р. посадовими особами вказаного «Центру пробації» ОСОБА_4 належним чином ознайомлено про порядок та умови відбування покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 3 роки та попереджено про те, що в разі ухилення відбування покарання, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.389 КК України. Цього ж дня, засуджений ОСОБА_4 заповнив підписку, згідно якої зобов`язувався додержуватись встановлених, відповідно до закону, порядку і умов відбування покарання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.

27.10.2023р., приблизно о 15год 08хв., ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що він позбавлений права керування транспортними засобами, керував автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Київське шосе,17А в м. Одесі, де під час руху був зупинений працівниками УПП в Одеській області.

Відповідно до інформації, наданої Управлінням патрульної поліції в Одеській області, відносно ОСОБА_4 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії №ЕАТ 59352 від 27.10.2023р. за ч.1 ст.122 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії №АДД 649428 від 27.10.2023р. за ч.1 ст.130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії №АДД 649427 від 27.10.2023р. за ч.3 ст.126 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_4 всупереч встановленому порядку відбуття покарання, в порушення вимог ч.1 ст.34 КВК України в частині обов`язку засудженого виконувати судове рішення, будучи належним чином ознайомленим з умовами відбування додаткового покарання, порядком виконання вироку та покладених на нього обов`язків, діючи з прямим умислом ухилився від відбування покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, чим спричинив шкоди інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавлення волі.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.389 КК України.

За вимогами частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом дізнання обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 02.12.2024р., останній в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, а також згідний із встановленими дізнанням обставинами та розглядом обвинувального акту за його відсутності.

ОСОБА_4 роз`яснено зміст встановлених у результаті дізнання обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені дізнанням обставини.

ОСОБА_4 згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_4 , його згоду із встановленими в результаті дізнання обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник - адвокат ОСОБА_5 .

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 є особою раніше судимою, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, неодружений, дітей на утриманні не маючий, не працюючий, маючий постійне місце реєстрації та проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , який є особою раніше судимою, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, неодруженого, дітей на утриманні не маючий, офіційно не працюючого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання - повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставини, які обтяжують покарання, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе без його ізоляції від суспільства із призначенням покарання у виді пробаційного нагляду.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді пробаційного нагляду, передбаченого санкцією ч.1 ст.389 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 373-374, 382 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили обрати відносно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1