Справа № 128/1415/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості по якому 14.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Вороновиця Вінницького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , маючого середньо- спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 11.04.2025 блія 23 год. 10 хв., перебуваючи в кімнаті веранди житлового будинку за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , на побутовому грунті розпочав конфлікт із ОСОБА_4 .

У подальшому, ОСОБА_3 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння шкоди його здоров`ю, умисно своєю лівою рукою штовхнув ОСОБА_4 в ділянку його лівого плеча, внаслідок чого останній впав спиною на підлогу.

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 , який продовжував лежати спиною на підлозі, та завалившись на нього зверху, своєю лівою рукою притиснув того в ділянці грудної клітки та, продовжуючи таким чином утримувати ОСОБА_4 , кулаком своєї правої руки наніс йому близько 5 ударів в ділянку обличчя та голови. Тим самим спричинивши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: садн в потиличній ділянці голови зліва, в тім`яній ділянці справа, синців навколо правого ока, навколо лівого ока з поширенням на ліву виличну ділянку, в області нижньої губи зліва, в лівій завушній ділянці з поширенням на докову поверхню шиї зліва, в область лівої вушної раковини, в правій завушній ділянці, крововиливу в склеру лівого ока, крововиливу та розриву на сльозовій оболонці нижньої губи зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта №34 від 14.04.2025, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора надійшло клопотання, в якому він просить розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні, враховуючи те, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302, ст.ст. 381-382 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником ОСОБА_5 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі. Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.

Також, до обвинувального акту додано заяву від 21.04.2025 потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без участі потерпілого.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як вже судом зазначено вище, із заяви ОСОБА_3 випливає, що останній не заперечує фактичних обставин і визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Крім того, стороною обвинувачення до обвинувального акта подано матеріали кримінального провадження, у яких на підтвердження винуватості ОСОБА_3 наявні й інші докази, які досліджені судом, а саме:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.04.2025, згідно якого ОСОБА_4 11.04.2025 в період часу з 23-10 год. по 23-30 год. в АДРЕСА_2 , нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_3 ;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 від 14.04.2025, відповідно до якого потерпілий повідомив, що 11.04.2025 біля 23-10 23-30 год. він прийшов до будинку своєї колишньої дівчини ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_2 . Коли він зустрівся з ОСОБА_6 , то та почала розмовляти з ним на підвищених тонах. В цей час до них із будинку вийшов ОСОБА_3 , який є співмешканцем ОСОБА_6 , та зі словами: «чого ти сюди прийшов?», підійшов до нього і своєю лівою рукою штовхнув його, внаслідок чого він впав на підлогу на спину. Після цього ОСОБА_3 підійшов до нього і, навалившись, своєю правою рукою притиснув його в ділянці грудної клітини, а кулаком правої руки наніс йому біля 5 ударів в ділянку обличчя та голови. Після цього ОСОБА_3 встав та відійшов від нього, а він попросив ОСОБА_6 викликати працівників поліції та швидку медичну допомогу. Про приїзду працівників поліції та швидкої медичної допомоги його відвезли до лікарні, де надали медичну допомогу та запропонували стаціонарне лікування, але він відмовився і пішов до дому;

- висновок судово-медичної експертизи №34 від 14.04.2025, відповідно до якої у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садн в потиличній ділянці голови, в тім`яній ділянці справа, синців навколо правого ока, навколо лівого ока з поширенням на ліву виличну ділянку, в області нижньої губи зліва, в лівій завушній ділянці з поширенням на бокову поверхню шиї зліва, в області лівої вушної раковини, в правій завушній ділянці, крововиливу в склеру лівого ока, крововиливу та розриву на слизовій оболонці нижньої губи зліва. Дані ушкодження виникли від дії тупого, твердого предмета, можливо, 11.04.2025. Вказані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи розташування тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , тобто розташування їх в різних ділянках тіла, експерт вважає, що їх утворення при одноразовому падінні з висоти власного зросту на площину, виключається;

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.04.2025 за участі потерпілого ОСОБА_4 із додатком до нього диском із відеозаписом, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 розповів та показав обставини спричинення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень;

- протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 14.04.2025, відповідно до якого свідок розповіла обставини завдання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.04.2025 за участі свідка ОСОБА_6 з додатком до нього диском з відеозаписом, відповідно до якого свідок розповіла та показала на місцевості обставини спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 14.04.2025, відповідно до якого свідок, яка є бабою ОСОБА_4 , розповіла обставини завдання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень її онукові ОСОБА_4 , про які їй відомо зі слів онука;

- повідомлення про підозру від 18.04.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження;

- протокол допиту підозрюваного від 18.04.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 розповів про обставини спричинення ним 11.04.2025 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .. Також вказав, що він неофіційно працює на птахофабриці (Олександрівське), що в с. Степанівка Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області, на посаді карщика, має постійний дохід, а тому має змогу сплатити штраф. Свою вину визнає та щиро кається;

- протокол слідчого експерименту від 18.04.2025 за участі підозрюваного ОСОБА_3 з додатком до нього диском із відеозаписом, відповідно до якого підозрюваний розповів та показав обставини спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 ..

Таким чином, суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім; раніше не судимий; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем скарг від сусідів та мешканців селища на ОСОБА_3 до Вороновицької селищної ради не надходило, в порушенні громадського порядку не помічений; до складу його сім`ї входять мати ОСОБА_9 , вітчим ОСОБА_10 , сеста ОСОБА_11 , брати ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ; є інвалідом другої групи загального захворювання.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер вчиненого кримінального проступку, та особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Таким чином, суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді штрафу, в межах санкції інкримінуємої частини статті КК України.

Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.

Заходи забезпечення кримінального провадження, речові докази та процесуальні витрати - відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 381 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання суду апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1