Справа № 128/2728/16-к
Провадження №11-кп/801/183/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито, -

встановила:

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів; використання завідомо підробленого документа.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 року, ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи правильність кваліфікації діянь обвинуваченого, вважає, що ухвала підлягає зміні в частині визначення правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності та стягнення процесуальних витрат через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) та через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу стосовно ОСОБА_8 , дійшов вірного висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, проте не зазначив конкретну норму закону, яка підлягала застосуванню, а саме - пункти 2 та 3 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України, окремо за кожною статтею обвинувачення, зокрема - за ч. 2 ст. 191 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності; за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності; за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності.

Окрім того, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 постановлено процесуальні витрати на проведення судових експертиз віднести на рахунок держави. Однак, постановляючи ухвалу про стягнення витрат за рахунок держави, суд першої інстанції не конкретизував суму витрат, яку необхідно стягнути.

Просить ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 3 грудня 2024 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності за ч.2 ст. 191,ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України змінити в частині визначення правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) та стягнення процесуальних витрат через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначити у резолютивній частині ухвали про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності:

??за 4. 2 ст. 191 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності;

??за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності;

??за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності.

Доповнити резолютивну частину ухвали абзацом наступного змісту: Стягнути процесуальні витрати в сумі 15 289,92 грн., за проведення судових експертиз, за рахунок держави.

Заслухавши судю-доповідача, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Як убачається з ухвали, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині того, що ухвала суду першої інстанції є незаконною через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3)п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З аналізу зазначеної норми Закону слідує, що тривалість строків давності за кримінальним законодавством є диференційованою та залежить від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому звільнення від кримінальної відповідальності на підставах ст. 49 КК України допускається лише щодо окремого кримінального правопорушення.

Проте, у резолютивній частині ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 року не вказано кримінально правова норма Закону, на підставі якої обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 року, кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, за якими обвинувачується ОСОБА_8 вчинено ним в період з 02.10.2012 року по грудень 2014 року, тобто з того часу на час постановлення ухвали минуло понад три та п`ять років.

Санкцією ч. 2 ст. 191 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років;

Санкцією ч. 1 ст. 366 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років;

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Таким чином, Вінницький районний суд Вінницької області, постановляючи ухвалу стосовно ОСОБА_8 прийшов вірного висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, проте мав звільняти його від кримінальної відповідальності із застосуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, окремо за кожною статтею обвинувачення.

Положеннями ч. 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Щодо вимог апеляційної скарги про некокретизованість суми витрат, яку необхідно стягнути.

Процесуальні витрати - це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження.

Положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

За приписами ст. 118 КПК одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням, зокрема експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам з Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд першої інстанції в ухвалі про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження постанови віднести процесуальні витрати на проведення судових експертиз на рахунок держави.

Проте в ухвалі суд не вказав суму витрат, яку необхідно стягнути та не зазначив за які саме проведені дослідження.

Колегія суддів вважає, що допущенні судом порушення кримінального процесуального закону є істотними, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_7 ,- задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2024 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито, - змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) та стягнення процесуальних витрат через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначити у резолютивній частині ухвали про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності:

- за ч. 2 ст. 191 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності;

- за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності;

- за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності.

Доповнити резолютивну частину ухвали абзацом наступного змісту:

Стягнути процесуальні витрати в сумі 15 289,92 грн., за проведення судових експертиз, за рахунок держави.

В решті ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом 3(трьох) місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4