Справа № 202/779/25
Провадження № 1-кс/202/665/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000356 від 07.08.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000356 від 07.08.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

23.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук транспортного засобу «PORSHE CAYENNE», д/н НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 . В результаті обшуку вказаний автомобіль був вилучений.

23.01.2025 усе вилучене під час вказаного обшуку майно було визнано речовими доказами за провадженням.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів, просив слідчого суддю накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку транспортного засобу ««PORSHE CAYENNE», д/н НОМЕР_1 , а саме: «PORSHE CAYENNE», д/н НОМЕР_1 з обов`язковим позбавленням права власників, користувачів на відчуження, розпорядження та користування.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд клопотання без його участі та просив у задоволенні клопотання відмовити.

Неявка представника власника майна та прокурора, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступного.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України. Подане до суду 24.01.2025.

Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000356 від 07.08.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

23.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук транспортного засобу «PORSHE CAYENNE», д/н НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 . В результаті обшуку вказаний автомобіль був вилучений.

23.01.2025 усе вилучене під час вказаного обшуку майно було визнано речовими доказами за провадженням.

Відповідно до ухвали про дозвіл на обшук від 22.01.2025 (1-кс/202/578/2025) слідчим суддею було визначено обсяг обшуку у автомобілі, а саме чорнові записи, вогнепальна зброя, бойові припаси та вибухові речовини.

Отже, слідчим суддею не надавався дозвіл на виявлення транспортного засобу, ключів від нього та свідоцтва про його державну реєстрацію.

Крім того, власником вилученого майна є ОСОБА_4 , яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Приписами ч.10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберігали на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разу доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного степеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання постановленого завдання.

Таким чином, частиною 3 ст.132 КПК встановлено три групи обставин, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Кримінальне провадження розслідується за ч.1 ст.263 КК України.

Частиною 1 ст. 263 КК України передбачена кримінальна відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У даному випадку стороною обвинувачення не доведено, що вилучений під час обшуку автомобіль може містити інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадження, яке розслідується за фактом незаконного поводження зі зброєю, а їх власниця не є підозрюваною у кримінальному провадженні, тобто слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 131, 132, ч. 2 ст. 167, ч.2 ст. 168, ст. ст. 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали слідчий суддя склав 27.01.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1