Справа № 524/1894/25
Провадження № 1-кс/524/451/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року місто Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000282 від 17.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з клопотанням, погодженим прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000282 від 17.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 186 КК України.

У обґрунтування клопотання зазначив, що 17.02.2025 до Кременчуцького РУП звернувся ОСОБА_4 , 1967 року народження, із заявою про те, що 17.02.2025 з 17:50 по 18:00 невідома особа в умовах воєнного стану, відкрито, із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя здоров`я потерпілого, перебуваючи в приміщенні 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_1 , заволоділа мобільним телефоном «Techo Spark », чим ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду.

17.02.2025 зазначені відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 17.02.2025 із попередньою кваліфікацією - частина 4 ст. 186 КК України.

У ході проведення першочергових оперативно-розшукових заходів в межах зазначеного кримінального провадження установлено причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

18.02.2025, діючи у невідкладному випадку на підставі частини 3 ст. 233 КПК Ураїни з метою переслідування особи, врятування майна до постанови ухвали слідчого судді проведений обшук квартири АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Techno Spark 8C» у корпусі зеленого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , куртку чорного кольору «House Brand», спортивні штани чорного кольору, пару кросівок чорного кольору з білими шнурівками.

18.02.2025 зазначені речі в порядку ст. 93 КПК України визнані постановою старшого слідчого речовими доказами.

Власником вищевказаного тимчасово вилученого мобільного телефону марки «Techno Spark 8C» у корпусі зеленого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; власником куртки чорного кольору «House Brand», спортивних штанів чорного кольору, пари кросівок чорного кольору з білими шнурівками - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після проведення огляду або обшуку виявлені та вилучені речі вважаються тимчасово вилученим майном, питання про яке слід вирішувати в результаті його арешту або повернення.

З урахуванням факту, що зазначені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, мають значення як речові докази, а тому з метою їх збереження необхідно накласти арешт на вказане майно.

Зважаючи, що відносно вилученого в ході огляду майна, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, в установленому законом порядку визнано речовими доказами, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що вилучені предмети та речі, відповідають критеріям зазначеним у ст. 167 КПК України, тому відповідно до ст. 170 КПК на них необхідно накласти арешт для забезпечення проведення ряду необхідних слідчих дій та відповідних експертиз.

Відповідно до частини 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання не з`явився старший слідчий, надав суду письмову заяву про задоволення клопотання та розгляд без його участі. Власник/ володілець майна не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання із доданими матеріалами, враховуючи, що відомості про закінчення досудового розслідування, а також документи, які б стверджували про те, що слідчий раніше звертався із вказаним клопотання до слідчого судді, в матеріалах справи відсутні, дійшла до висновку про наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 2 ст. 131, пункту 1 частини 3 ст. 132 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ст. 100 КПК України на речові докази може бути накладено арешт в порядку , визначеному ст. ст. 170-174 КПК України. Згідно частин 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у частині 1 ст. 98 КПК України.

З матеріалів клопотання слідує, що Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області вилучене майно визнане речовими доказами по справі.

У рамках цього кримінального провадження слідчим ініційовано питання накладення арешту на зазначені речі, вказуючи, що останнє відноситься до речових доказів у цьому кримінальному провадженні, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження, встановлення істини в кримінальному провадженні. З вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та слідчих дій.

Відповідно до частини 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із частини 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України.

Із наданих суду матеріалів вбачається наявність достатніх підстав вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Таким чином, матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника/ володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником/ володільцем майна до суду не надано та слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням зазначеного, клопотання підлягає задоволенню.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось на підставі частини 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 132, 170 - 173, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000282 від 17.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку 18.02.2025 у квартирі АДРЕСА_3 , а саме:

мобільний телефон марки «Techno Spark 8C» у корпусі зеленого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , телефон НОМЕР_3 ,

куртку чорного кольору «House Brand», спортивні штани чорного кольору, пару кросівок чорного кольору з білими шнурівками, власником яких являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Накласти заборону на володіння, користування, та розпорядження вказаним майном із метою збереження речових доказів.

Місцем зберігання речових доказів визначити камеру зберігання речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: м Кременчук, вул 29 Вересня, 6.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1