Провадження №1-кс/463/178/25
УХВАЛА

слідчого судді

16 січня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

постановила:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.12.2024 у справі №463/10413/24 в межах кримінального провадження №0000011 від 07.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, а саме на: грошові кошти в сумі 2399822,00 грн, які були виучені 26.11.2024 в ході обшуку автомобіля «AUDI Q7», н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання покликалася на те, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000011 від 07.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

09.12.2024 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова задоволено клопотання старшого детектива підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області та накладено арешт на майно, а саме на: грошові кошти в сумі 2399822,00 грн, які були виучені 26.11.2024 в ході обшуку автомобіля «AUDI Q7», н.з. НОМЕР_1 . Своє процесуальне рішення щодо необхідності накладення арешту на майно слідча суддя обгрунтувала необхідністю збереження речових доказів. Разом з тим, вважають, що ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 09.12.2024 про арешт майна є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не відповідає фактичним даним в кримінальному провадженні, а тому такий арешт накладений необґрунтовано та підлягає скасуванню. Арештоване майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не має на собі його слідів, не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, не набуте кримінально-протиправним шляхом, оскільки є особистими коштами ОСОБА_3 , які останній мав при собі та віз з метою внесення оплати за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Більше того 26.12.2024 ОСОБА_5 , як директору ТОВ «ВІП ФУД», за умисне ухилення від сплати податку на прибуток, у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру. 24.12.2024 ТОВ «ВІП ФУД» добровільно сплачено податкові платежі, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Оскільки арештоване майно не може бути використане як доказ в даному кримінальному провадженні, а відтак, підстави для накладення арешту на це майно відсутні, і такий арешт слід скасувати.

Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, просить скасувати арешт, накладений 09.12.2024 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/10513/24.

В судове засідання представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 не прибула, клопотань про розгляд справи за її відсутності не заявляла.

Разом з тим, 14.01.2025 в поданій письмовій заяві додатково зазначила, що 07.01.2025 до Личаківського районного суду м. Львова скеровано клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК України. Проте, з клопотанням про скасування арешту майна вона вернулась ще 01.01.2025. Клопотання було призначено до розгляду на 06.01.2025, проте з незалежних від неї причин, не зважаючи не відсутність сторін, відсутність заперечень детектива, та всупереч ст.174 КПК України рішення не прийнято, арешт не скасовано, розгляд клопотання відкладено на 09.01.2025, а згодом на 16.01.2025

Старший детектив підрозділу детективів ОСОБА_6 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, клопотання не заперечив. Проте вказав, що 24.12.2024 ОСОБА_5 в повному обсязі відшкодовано шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням державному бюджету, у зв`язку з чим 07.01.2025 до Личаківського районного суду м. Львова скеровано клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК України.

Беручи до уваги положення ст. 22, 26 КПК України, які визначають, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя вважає за можливе розгляд клопотання про скасування арешту майна проводити за їх відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідча суддя, оглянувши матеріали клопотання та отримавши актуальну достатню інформацію щодо кримінального провадження №0000011 від 07.08.2024, дійшла висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи з положень ст. 3, 170-174 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У свою чергу, відповідно до положень чинного КПК України повноваження слідчого судді при вирішенні питання накладення або скасування арешту обмежуються стадією досудового розслідування.

В ході розгляду клопотання із поданої до слідчого судді інформації старшого детектива встановлено наступне.

У кримінальному провадженні №0000011 від 07.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, тобто кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт, 07.01.2025 до Личаківського районного суду м. Львова скеровано клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК України.

Як наведено вище, відповідно до положень ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Отже, питання скасування арешту після скерування клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження на розгляд до суду повинен вирішувати суд, який розглядає справу.

Крім того, ні прокурором, ні стороною заявника в клопотанні та заяві, що подані слідчому судді, не наведено інформації про те, що вказане майно передано для зберігання органу досудового розслідування у виділеному (якщо таке має місце) кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Розділу 1 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

З наведеного вбачається, що належних даних про те, що вирішення порушеного заявницею клопотання належить до компетенції слідчого судді в ході розгляду справи не встановлено.

Крім цього, варто зазначити, що згідно з положеннями ч. 3-4 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відтак нормою кримінального процесуального закону визначений загальний порядок скасування арешту майна, яке здійснюється прокурором у випадку закриття кримінального провадження або судом у разі закінчення справи постановленням судового акту.

Обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Окрему увагу, слідча суддя вважає звернути стороні заявника на безпідставність тверджень наведених в заяві від 14.01.2025.

Так, безпідставними є твердження про звернення із клопотанням про скасування майна ще 01.01.2024, оскільки вказане спростовується відомостями з протоколу передачі судової справи від 02.01.2024. Клопотання про скасування арешту майна було розподілено слідчій судді ОСОБА_1 тільки 02.01.2025 о 14:49, а передано та прийнято до розгляду ще пізніше.

З урахуванням вимог ст. 174 КПК України вихідних днів, справу було призначено до розгляду на 06.01.2025 о 09:30 год.

06.01.2025 у другій половині дня, від старшого детектива підрозділу детективів отримано інформаційний лист, з якого встановлено, що 24.12.2024 ОСОБА_5 в повному обсязі відшкодовано шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням державному бюджету, у зв`язку з чим матеріали кримінального провадження скеровано в Львівську обласну прокуратуру для вирішення питання щодо можливого звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК України.

У зв`язку з розглядом невідкладних слідчих дій, відсутністю сторін конкретно у згаданий час та інформації щодо кримінального провадження (його стадії) від органу досудового розслідування, справу знято з розгляду та відкладено на 06.01.2025.

Станом на 09.01.2025 інформації щодо кримінального провадження як органом досудового розслідування слідчій судді так і стороною заявника, надано не було, а тому, з урахуванням часу перебування слідчої судді у відпустці, справу розглядом було відкладено на 16.01.2025.

Тільки, 16.01.2025 старший детектив підрозділу детективів ОСОБА_6 в поданому листі підтвердив, що, 24.12.2024 ОСОБА_5 в повному обсязі відшкодовано шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням державному бюджету, у зв`язку з чим 07.01.2025 до Личаківського районного суду м. Львова скеровано клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК України.

Зазначена інформація перевірена слідчою суддею, з допомогою інтернет-порталу «Судова влада» та системою документообігу суду «Д-3».

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що законні підстави для задоволення клопотання на даний час відсутні. Водночас, відмова у задоволенні даного клопотання не позбавляє сторону заявника права звернення з аналогічним клопотанням до відповідного суду, на розгляд якого скеровано клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК України або до слідчого судді (у разі якщо буде встановлено та доведено, що майно з приводу якого подане клопотання, перебуває у матеріалах виділеного провадження і досудове розслідування у ньому триває), адже саме у такий спосіб заявниця може за встановленою законом процедурою реалізувати свої права.

Крім того, слідча суддя враховує висновки, наведені Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 20 травня 2024 року (справа № 712/191/23, провадження № 51-3208 кмо 23) щодо правозастосування положень п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК у взаємозв`язку зі статями 170, 173, 174 КПК, відповідно до яких ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. 16, 100, 170-174 КПК України, слідча суддя

постановила:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1