ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1636/24

Провадження № 11-кп/820/149/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника

органу пробації ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року подання заступника начальника Шепетівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання задоволено та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_8 та направлено його для відбування покарання, призначеного за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2022 року за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 постановлено обчислювати з дня його фактичного затримання.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 за період іспитового строку зарекомендував себе з негативного боку, оскільки не виконував покладені на нього за вироком суду обов`язки, зокрема, без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до органу пробації та систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень, а також проігнорував обов`язок щодо необхідності працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, тому суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити подання, скасувати звільнення від відбування покарання та направити засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року скасувати, а справу провадженням закрити.

Уважав, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вказано, що суд критично оцінив посилання засудженого на те, що 02 вересня 2024 року та 16 вересня 2024 року він допустив неявки з поважних причин, оскільки проходив стажування та намагався працевлаштуватися у «Новій пошті», позаяк жодних доказів цього він надати не зміг, при цьому після роз`яснення йому судом права заявляти клопотання про витребування таких відомостей не виявив бажання скористатися таким правом. Проте, це не відповідає дійсності, бо в жовтні 2024 року він працював у поштовому відділенні №1 «Нової пошти» у місті Нетішині, про що свідчить копія платіжної відомості виплати заробітної плати за період з 16 по 31 жовтня 2024 року.

Крім того, на думку засудженого, судом першої інстанції не було взято до уваги того, що він є батьком багатодітної сім`ї.

Посилався на те, що поважною причиною неможливості стати на облік в органи державної служби зайнятості є відсутність у нього паспорта, який згорів у його будинку у 2022 році в с. Микуличі Бучанського району Київської області.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти апеляційної скарги; думку представника ДУ «Центр пробації» ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Обґрунтованим, згідно з вимогами ч.2 вищезазначеної статті вважається рішення, яке ухвалено судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим, відповідно до ч.3 ст.370 КПК України, є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала суду наведеним вище процесуальним вимогам закону відповідає.

Встановлено, що згідно з вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2022 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України за вказаним вироком ОСОБА_8 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із призначенням іспитового строку у вигляді трьох років із покладенням на нього наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Вирок набрав законної сили 10 травня 2022 року.

Згідно з вимогами чинного законодавства засуджений ОСОБА_8 був взятий на облік Шепетівським районним відділом № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Хмельницькій області та стосовно нього була заведена особова справа № 40/2022 р.

29 червня 2022 року засудженому ОСОБА_8 були роз`яснені порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за вчинення правопорушень, вчинення нового злочину та невиконання обов`язків, покладених на нього за вироком суду. Засуджений надав письмову підписку, в якій вказав, що йому роз`яснені положення ч.3 ст.164 Кримінально-виконавчого кодексу України, згідно з якими він зобов`язаний виконувати обов`язки, покладені на нього за вироком суду. До відома засудженого було доведено, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, які потягли за собою накладення адміністративних стягнень та свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом, а засуджений може бути направлений для відбування призначеного за вироком суду покарання.

Також засуджений отримав від уповноваженого органу з питань пробації направлення до центру зайнятості населення для працевлаштування та зобов`язався повідомити орган пробації про наслідки працевлаштування до 09 липня 2022 року.

На підставі ст.13 КВК України згідно з постановою органу пробації від 29 червня 2022 засудженому ОСОБА_8 було встановлено періодичність явок на реєстрацію, а саме перший та третій понеділок кожного місяця.

Судом першої інстанції не було встановлено порушення засудженим обов`язку повідомлення органу пробації про зміну місця проживання, на що останній посилався у своєму поданні, оскільки було встановлено, що саме від засудженого під час надання ним письмових пояснень органу пробації стало відомо, що той почав проживати за іншою адресою.

Разом із цим під час іспитового строку ОСОБА_8 , який негативно характеризується за місцем проживання, не працевлаштувався та не став на облік у державній службі зайнятості, а також без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до Шепетівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області 01 серпня 2022 року, 15 серпня 2022 року, 03 жовтня 2022 року, 17 жовтня 2022 року, 02 вересня 2024 року та 16 вересня 2024 року, не надавши документів, що підтверджують поважність причин його нез`явлення та навіть не повідомивши орган пробації про неможливість свого з`явлення (що вбачається із наданих ним письмових пояснень).

У зв`язку з цим 05 вересня 2022 року, 18 жовтня 2022 року та 07 жовтня 2024 року органом пробації йому виносилися письмові попередження.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив посилання засудженого ОСОБА_8 на те, що 02 вересня 2024 року та 16 вересня 2024 року він допустив нез`явлення з поважної причини, оскільки проходив стажування та намагався працевлаштуватися у «Новій пошті», позаяк жодних доказів цього він надати не зміг.

Також підставно критично оцінено посилання засудженого ОСОБА_8 на неможливість працевлаштуватися чи зареєструватися як безробітньому в органах державної служби зайнятості через відсутність паспорта з огляду на брак коштів.

Так, з початку іспитового строку минуло два з половиною роки, що є достатнім часом для відновлення втраченого паспорта громадянина України, а отже бездіяльність засудженого свідчить про свідоме ігнорування ним такого обов`язку.

При цьому, слід врахувати, що у письмових поясненнях від 07 жовтня 2024 року засуджений ОСОБА_8 зазначав, що не має особливого бажання працювати.

Більше того, раніше орган пробації вже звертався з аналогічним поданням і ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 січня 2023 року у його задоволенні було відмовлено, проте засуджений до теперішнього часу належних висновків не зробив та не тільки не виконав покладений за вироком суду обов`язок, але й навіть не відновив паспортний документ.

Окрім того, протягом іспитового строку ОСОБА_8 тричі притягався до адміністративної відповідальності, а саме:

1) 29 січня 2024 року за ч.1 ст.1751 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн;

2) 27 липня 2024 року за ст.173 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн;

3) 06 вересня 2024 року за ч.2 ст.1751 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Відповідно до ч.1 ст.166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.2 ст.78 Кримінального кодексу України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом ч.3 ст.75 КК України суд вправі за наявності для того відповідних підстав ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У статті 76 КК України визначені обов`язки, які суд покладає на засудженого у разі його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з усталеною судовою практикою та відповідно до ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому ч.4 ст.166 КВК України визначає, що письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Розділом ІХ Наказу Міністерства юстиції України №272/5 від 29 січня 2019 року «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», передбачено порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, у тому числі звільненими від відбування покарання з випробуванням вагітними жінками та жінками, які мають дітей віком до семи років, та звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей віком до трьох років.

Главою 3 розділу ІХ вказаного наказу встановлені обов`язки осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, а саме: звільнені з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.

Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

У разі, якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів апеляційної інстанції приходить однозначного висновку, що умовою звільнення засудженого від відбування покарання є не лише не вчинення останнім злочинів під час іспитового строку, а й обов`язкове виконання ним обов`язків, покладених судом відповідно до ст.76 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання та скасував звільнення від відбування покарання, направивши засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання.

Водночас колегія суддів уважає безпідставними доводи засудженого ОСОБА_8 , оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що він систематично не виконував покладені на нього судом обов`язки.

Зазначена поведінка засудженого ОСОБА_8 , під час іспитового строку на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, змінити свої погляди на життя.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог КПК України, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419, 424 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_8 та направлено його для відбування покарання, призначеного за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2022 року за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3