Номер провадження:1-кп/521/1112/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у колегіальному складі :

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000153 від 25.02.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Любашівка Подільського р-ну Одеської обл., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с-ща Любашівка Подільського р-ну Одеської обл., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) №0000153 від 25.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_6 та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність.

Адвокат ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та просив обрати ОСОБА_10 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Адвокат ОСОБА_9 просив обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала свого захисника.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, клопотання, додані матеріали та вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст.ст.2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 177 КК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Втім, ст.178 зазначеного Кодексу передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацію майна. Також мають зв`язок з представниками країни-агресора - російської федерації та проживають в м. Одесі - прикордонному регіоні поблизу державного кордону України з Румунією та Республікою Молдова.

Зважаючи на практику ЄСПЛ, слід зазначити, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілікков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження отримали відомості щодо свідків у даному провадженні, можуть незаконно впливати на них, адже їх допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваних вони можуть змінити показання в залі судового засідання під час судового розгляду. Крім того підозрювані можуть здійснювати тиск на представника потерпілого.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконно впливати на свідків та представника потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Окрім викладеного, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мають зв`язок з представниками країни-агресора - російської федерації; мотивами неприйняття державності України, прихильності приєднання території України до Російської Федерації або створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, підтримки збройної агресії російської федерації проти України, вчинення кримінальних правопорушень за достатньо невеликі кошти, що свідчить про ідейність обвинуваченого.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Зазначені ризики не зменшилися, що є підставою для продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України слід врахувати наступні обставини: вагомість наявних доказів про підозру у вчинені обвинуваченим злочину; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні; ступінь та характер суспільної небезпеки від вчинення злочину.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою, або можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Приймаючи до уваги викладені підстави та наведені й встановлені в судовому засіданні ризики, обставини інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

При цьому, відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 197, 217, 314-316, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000153 від 25.02.2024 року задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить 60 днів і обчислюється з моменту обрання, тобто з 19.03.2025 року та діє до 17.05.2025 року.

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3