Справа № 573/542/25
Номер провадження 1-кп/573/89/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої, законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сум, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, у лікаря нарколога, психіатра на обліку не перебуває, раніше несудимого,

за ч. 1 ст. 270 КК України,

в с т а н о в и в :

12.11.2024 близько 11:30 ОСОБА_4 , будучи господарем у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та на якого відповідно до ч. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України покладено обов`язок із забезпечення пожежної безпеки у вказаному житловому будинку, діючи зі злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, завантажив до груби будинку попередньо підготовлене ним гілля деревини, взяв до рук пластикову пляшку об`ємом 1 літр, котра була заповнена бензином на 2/3 та полив деревину в грубі легкозаймистою речовиною бензином та підпалив з метою підпалення, чим порушив Правила пожежної безпеки України, затверджених наказом МНС України від 30.12.2014 №1417 з наступними змінами, а саме: п. 2.13. розділу IV «Загальні вимоги пожежної безпеки до інженерного обладнання»: «Під час експлуатації пічного опалення не допускається застосовувати для розпалювання печей ЛЗР та ГР; топити вугіллям, коксом і газом печі, не пристосовані для цієї мети».

У подальшому, не отримавши бажаного результату горіння деревини в печі, ОСОБА_4 взяв до рук пляшку з бензином, котру використовував попередньо та, нахиливши її, здійснив лиття легкозаймистої речовини до середини печі через відкриті двері топки на попередньо розпалені дрова, котрі були охоплені полум`ям, внаслідок чого пляшка під дією високих температур вибухнула в руках останнього та палаючий бензин розкинувся по приміщенню котельні, коридору та кухні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого виникла пожежа.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з необережності, не вжив заходів, спрямованих на попередження пожежі, та забезпечення безпеки людей, внаслідок чого 12.11.2024 близько 11:30 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виникла пожежа, у результаті якої ОСОБА_6 , яка знаходилась у цьому ж будинку, отримала тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта у вигляді опіку обличчя, голови, правої нижньої кінцівки, тулубу, різаної рани правої кисті, які утворилися від термічної дії високої температури. Дані ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, внаслідок пожежі малолітня ОСОБА_7 , яка знаходилась у цьому ж будинку, отримала тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта у вигляді опіку полум`ям обличчя та слизової оболонки ротової порожнини, які утворилися від термічної дії високої температури. Дані ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до висновку експерта на пожежі, яка сталася 12.11.2024 у житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , осередкова зона пожежі знаходиться на підлозі приміщення тамбуру перед вхідними дверима в районі лівого ближнього кута відносно входу до будинку. Встановити точне місце виникнення пожежі не представляється за можливе у зв?язку зі значним ступенем вигорання горючого навантаження. Від осередкової зони за допомогою конвекції, випромінювання та теплопередачі вогонь розповсюдився на горючі конструктивні елементи будівлі й речову обстановку - приміщення тамбуру по всій площі, частину стелі в приміщенні кухні зліва над вхідними дверима де виявлений прогар та частину перекриття дерев?яної прибудови та веранди над вхідними дверима до будинку. Технічною причиною виникнення пожежі є загорання інтенсифікатора горіння (горючої рідини) від дії стороннього джерела запалення у вигляді полум`я відкритого вогню.

Внаслідок невиконання ОСОБА_4 вимог п. 2.13. Правил пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України від 30.12.2014 №1417 настали наслідки у вигляді легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, спричинених ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_6 , що перебуває в прямому причинному зв`язку з необережними діями ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 270 КК України, оскільки він вчинив порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, яке спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей.

19.03.2025 відповідно до ст. 471 КПК України між прокурором ОСОБА_8 і підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, згідно з якою останні дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 270 КК України.

Обвинувачений зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами шляхом надання викривальних показів стосовно іншої особи для встановлення обставин вчинення даного кримінального правопорушення.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 17000 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, обставини вчинення злочину, викладені в угоді та обвинувальному акті, не заперечував, просив затвердити угоду.

Прокурор і захисник, потерпіла та законний представник малолітньої потерпілої також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

З огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла, законний представник малолітньої потерпілої надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання скарг на поведінку до міської ради не надходило, обставин, які пом`якшують його покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, надання потерпілим допомоги безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.

З обвинуваченого підлягають стягненню в доход держави судові витрати в сумі 14724 грн 15 коп. за проведення експертиз.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на речовий доказ, необхідно скасувати, оскільки в ньому відпала потреба.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 19 березня 2025 року про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 14724 грн 15 коп.

Скасувати арешт залишків продуктів горіння, який накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 14.11.2024.

Речові докази: залишки продуктів горіння, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля), знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя