Номер справи 703/1310/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 01.04.2022 під №0000188, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, має на утриманні неповнолітню дитину 2014 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.10.2023 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.4 ст.296, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.122 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

27 грудня 2024 року у судовому засіданні захисник заявив клопотання про закриття цього кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, надав згоду на закриття кримінального провадження із вказаної підстави.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання про проведення судового розгляду за її відсутності.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в обсязі, необхідному для правильного вирішення заявленого обвинуваченим клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні від 01.04.2022 під №0000188 ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 31.03.2022, в період часу із 12 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Котляревського в м. Сміла Черкаської області, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , з якого умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, вчинив крадіжку електричної пили марки «Makita» моделі GC 281, вартістю 1 300 грн., 00 коп. чим завдав потерпілій ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на вказану суму.

Указані дії ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, як крадіжка поєднана з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ (надалі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності з 09.08.2024, серед іншого викладено у новій редакції статтю 51 КУпАП, частинами 1 та 2 якої визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб з 01 січня 2022 установлено у розмірі 2481 гривня, а тому розмір податкової соціальної пільги на 2022 рік складав 1240,50 грн.

При розмежуванні дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, як адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, та кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, визначальним є вартість викраденого майна.

Тобто, для цілей кваліфікації дій особи за складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вказана норма закону, який передбачає кримінальну відповідальність, застосовується у кореспонденції зі ст.51 КУпАП, якою визначені межі вартості дрібного викрадення чужого майна.

Указана вартість (верхній поріг) для кваліфікації таємного викрадення чужого майна, як адміністративного правопорушення, визначена як у чинній редакції ст.51 КУпАП, так і у редакції, що була чинною станом на дату вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння.

Верхня величина дрібного викрадення чужого майна у редакції ст.51 КУпАП, яка була чинною станом дати вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь, становила 0,2 НМ, що складало 248,10 грн. (2481 грн. Х 50% Х 0,2).

Стаття 51 КУпАП у редакції Закону №3886-ІХ передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна, вартість якого не перевищує 2 НМДГ, що із урахуванням встановленого з 01 січня 2023 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на дати вчинення інкримінованих діянь, мало б становити 2481,00 грн. (2481 грн. Х 50% Х 2).

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, у результаті набрання чинності Законом №3886-ІХ відбулася втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в межах вартості викраденого майна від 0,2 до 2 НМ.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною другою статті 4 КК України визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, крім випадків, коли пізніше прийнятий закон поліпшує становище особи (зворотня дія закону про кримінальну відповідальність).

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи викладене, слід вважати, що Закон №3886-ІХ має ретроспективну дію в часі щодо осіб, які вчинили діяння, передбачені, зокрема ч.4 ст.185 КК України, або обвинувачуються у вчиненні таких правопорушень до набрання чинності цим законом (09.08.2024), у разі якщо вартість викраденого більше 0,2 та не перевищує 2 НМ (розміру податкової соціальної пільги), установленого станом на 01 січня року, в якому діяння вчинене, оскільки унаслідок застосування його положень поліпшується становище особи, що притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз.5 ч.7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

За приписами ч.1, 3 ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з висунутим обвинуваченням, формулювання якого наведено вище в ухвалі, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вартість якого складає 1300,00 грн., вчиненого в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту подія вказаного правопорушення мала місце 31.03.2022, тобто до набрання чинності Законом №3886-ІХ, яким фактично скасована кримінальна відповідальність за ч.4 ст.185 КК України в межах вартості викраденого майна від 0,2 до 2 НМ.

Інкримінована обвинуваченому вартість викраденого майна станом на дати вчинення правопорушень не перевищує 2 НМДГ (2684 грн.) із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік».

Судом обвинуваченому роз`яснено суть обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, підставу для закриття кримінального провадження, що передбачена п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, яка не є реабілітуючою, право заперечувати проти закриття кримінального провадження на цій підставі та вимагати справедливого судового розгляду, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, однак останній наполягав на задоволенні свого клопотання та просив кримінальне провадження закрити саме із вказаної підстави.

Ураховуючи викладене, застосувавши положення ч.1 ст.5 КК України, як підставу для поширення дії Закону №3886-ІХ відносно ОСОБА_4 (зворотної дії закону про кримінальну відповідальність в часі), оскільки таким поліпшується становище особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття цього кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

При ухваленні цього рішення судом враховуються правові висновки, наведені в постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 07.10.2024 у справі №278/1566/21, у питанні, чи є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ, зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, внесена Законом №3886-ІХ.

12 вересня 2022 року потерпіла ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1300 грн. та моральної шкоди в сумі 3000 грн., завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалою суду від 15 березня 2023 року вказаний цивільний позов прийнятий до розгляду в межах кримінального провадження.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння (п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України), є нереабілітуючою підставою, а тому обвинувачений звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну його діями шкоду.

Водночас, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження із вказаної підстави заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч.1 ст.129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 10 серпня 2021 у справі №161/694/20.

Тому, у зв`язку із закриттям кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, заявлений потерпілим цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає заявнику пред`явленню такого позову в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.265 Цивільного кодексу України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку суду.

Ураховуючи, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 підлягає закриттю судовим рішенням у формі ухвали, без ухвалення обвинувального вироку, з підстави втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 2402,68 грн. слід віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 284, 350, 369-372, 395, 479-2 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого та захисника про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 01.04.2022 під №0000188, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає її праву на звернення до суду із таким позовом в порядку цивільного судочинства, а час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Речові докази у кримінальному провадженні: паперові конверти із відрізком дактилоскопічної плівки, слідом знаряддя зламу на пластиліновому зліпку, які передані до кімнати зберігання речових доказів ВП№2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, - знищити після набрання цією ухвалою законної сили.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 2402,68 грн. віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали, після набрання нею законної сили, направити до Відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області для вирішення питання щодо наявності/відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення та підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Суддя ОСОБА_1