Номер провадження: 11-сс/813/800/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2025, якою в межах к/п № 0000123 від 30.01.2025 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського р-ну Одеської обл., громадянина України, з вищою освітою, розлученого, має на утриманні повнолітнього сина з інвалідністю, працюючого на посаді провідного спеціаліста сектору фітосанітарних заходів на кордоні відділу фітосанітарних заходів на кордоні та санітарної охорони території Управління фітосанітарної безпеки та санітарної охорони території ГУ Держпродспоживслужби в Одеській обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31.05.2025 включно, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено частково клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначення застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 119 600 грн, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, його особу, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Визначаючи підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя виходив з наявності встановлених ризиків, відомостей про майновий стан підозрюваного та його родини, а також корупційного характеру інкримінованого злочину.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що:

- слідчим суддею не врахована невідповідність клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вимогам п.п. 5-7 ч. 1 ст. 184 КПК України, зокрема, у клопотанні не зазначено обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність зазначених ризиків, а також не зазначено докази, які ці обставини підтверджують;

- стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а висновки слідчого судді не підтверджені матеріалами клопотання та зроблені без врахування особи підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивні характеристики та міцні соціальні зв`язки, у нього на утриманні перебуває повнолітній син з інвалідністю та дружина з онкозахворюванням;

- наявність та тяжкість покарання, яке можливо загрожує підозрюваному не може бути єдиною підставою для застосування до нього виняткового запобіжного заходу тримання під вартою;

- слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність у підозрюваного достатнього службового досвіду, оскільки ОСОБА_8 згідно матеріалів клопотання займає відповідну посаду з 25.12.2024, а саме: менше 3-х місяців, що унеможливлює наявність у нього достатнього досвіду і зв`язків для перешкоджання кримінальному провадженню, отже і наявність існування будь-яких зв`язків у підозрюваного жодним чином не підтверджено;

- ризики незаконного впливу на свідків та експертів також відсутні та не підтверджені відповідними доказами, при цьому слідчим суддею проігноровано, що в період з 13.03.2024 по теперішній час ОСОБА_8 не впливав на свідків; також у сторони обвинувачення відсутні докази, що ОСОБА_8 здійснював будь-які дії, направлені на знищення, ховання та спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- слідчий суддя при визначенні розміру застави не врахував, що такий розмір є непомірним для родини ОСОБА_8 , а зазначення підозрюваним в декларації НАЗК за 2024 рік готівкових грошових коштів у розмірі 200 000 грн не свідчить про наявність цих грошових коштів у нього на теперішній час, окрім того, ОСОБА_8 на праві власності належить нерухоме майно, яке розташоване у сільській місцевості, а саме: звичайний будинок та земельні ділянки як не окремі об`єкти нерухомості, а для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04.04.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання слідчого та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою або визначити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не у повному обсязі з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 03.04.2025 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с. 57-60), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 10-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років, з конфіскацією майна

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за таких обставин.

Наказом № 548-К від 25.12.2024 ОСОБА_8 призначено на посаду провідного спеціаліста сектору фітосанітарних заходів на кордоні відділу фітосанітарних заходів на кордоні та санітарної охорони території Управління фітосанітарної безпеки та санітарної охорони території Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

ТОВ «КАМІОН ЛОГІСТІК» є компанією, яка займається наданням транспортно-експедиційних послуг, основним видом діяльності якої є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Зазначене ТОВ «КАМІОН ЛОГІСТІК» укладено договір з ТОВ «Чорноморський рибний порт», на здійснення транспортно-експедиційних послуг за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1. Договір передбачає використання митного майданчика на території ТОВ «Чорноморський рибний порт» для здійснення митного оформлення вантажного транспорту та вантажів, в тому числі проведення фітосанітарних дій, а саме: відбір проб фітосанітарною лабораторією для отримання заключень лабораторії, оформлення та видачу міжнародних фітосанітарних сертифікатів на вантаж.

Вказаний суб`єкт господарської діяльності на підставі договорів контрактів з компаніями здійснює транспортні та експедиторські послуги, в які також входить сприяння у оформленні дозвільних документів, у тому числі, міжнародних фітосанітарних сертифікатів на сільськогосподарську продукцію.

Через необхідність експортування зернових культур за кодон у ТОВ «КАМІОН ЛОГІСТІК», виникла необхідність у оформленні та отриманні в ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області міжнародних фітосанітарних сертифікатів на сільськогосподарську продукцію.

Так, в проміжок часу з 16.01.2025 по 17.01.2025, з вказаною метою представник ТОВ «КАМІОН ЛОГІСТІК» ОСОБА_10 звернувся до державного фітосанітарного інспектора ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_8 , який здійснює свою діяльність за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1.

Під час зустрічі ОСОБА_8 , дізнавшись про наміри ОСОБА_10 , повідомив йому, що здійснення фітосанітарних процедур відповідно до вимог чинного законодавства є дуже складним та довготривалим, оскільки потребує здійснення відібрання зразків сільськогосподарської продукції для лабораторних досліджень, направлення цих зразків до лабораторії, а також очікування їх результатів.

ОСОБА_8 зауважив, що у разі надання йому неправомірної грошової винагороди у сумі 25 доларів США за кожний міжнародний фітосанітарний сертифікат, може провести процедуру значно швидше, не створюючи штучні перешкоди, у тому числі не прийматиме рішень щодо відмови у видачі сертифікатів.

Побоюючись зволікань, перешкод та штучної відмови у видачі потрібних фітосанітарних сертифікатів, які може чинити ОСОБА_8 в процедурі оформлення експорту зернових, ОСОБА_10 вимушено погодився на незаконну вимогу інспектора.

Однак, обміркувавши у подальшому незаконні умови ОСОБА_8 , вирішивши для себе принципово не виконувати неправомірні дії щодо надання неправомірної вигоди, ОСОБА_10 звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про злочин.

Надалі, у період часу з 16.01.2025 по 04.03.2025, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем своєї роботи (Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1) отримав від ОСОБА_10 пакет документів для оформлення 34 фітосанітарних сертифікатів на сільськогосподарську продукцію, платником послуг за які є ТОВ «КАМІОН ЛОГІСТІК».

Також ОСОБА_8 зазначив, що розрахуватись з ним за видані ним сертифікати, тобто передавати неправомірну вигоду, необхідно буде в кінці лютого 2025 року, безпосередньо після того як він здійснить їх оформлення та видачу.

В подальшому ОСОБА_8 у період часу з 16.01.2025 по 04.03.2025 перебуваючи в своєму службовому кабінеті за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1, передав ОСОБА_10 34 оформлені міжнародні фітосанітарні сертифікати.

Після цього, 04.03.2025, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем здійснення діяльності в своєму службовому кабінеті за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1, одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 850 доларів США за оформлення та видачу 34 міжнародних фітосанітарних сертифікатів.

Надалі, в проміжок часу з 04.03.2025 по 03.04.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем своєї роботи (Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1) отримав від ОСОБА_10 заявки та пакет документів для оформлення 63 міжнародних фітосанітарних сертифікатів на сільськогосподарську продукцію, платником послуг за які є ТОВ «КАМІОН ЛОГІСТІК».

Під час особистої зустрічі ОСОБА_8 повторно зазначив ОСОБА_10 , що розрахуватись з ним за ці сертифікати, тобто надати неправомірну вигоду, необхідно буде в кінці березня 2025 року, безпосередньо після того як він здійснить їх оформлення та видачу.

В подальшому ОСОБА_8 в проміжок часу з 04.03.2025 по 03.04.2025 перебуваючи в своєму службовому кабінеті за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1, діючи повторно з корисливим умислом, забезпечив оформлення та видав ОСОБА_10 63 оформлені міжнародні фітосанітарні сертифікати.

Після цього, 03.04.2025, в проміжок часу з 10 год. 55 хв. по 11 год. 04 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем здійснення діяльності в своєму службовому кабінеті за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1, одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 1575 доларів США за оформлення та видачу 63 міжнародних фітосанітарних сертифікатів.

Зазначена підозра не оскаржується сторонами кримінального провадження та підтверджується матеріалами (копіями протоколів слідчих дій), доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, внаслідок чого є обґрунтованою.

Водночас, апеляційний суд критично оцінює доводи сторони захисту з приводу того, що заявлені органом досудового розслідування ризики в зазначеному кримінальному провадженні, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущеннями та не підтверджуються матеріалами, з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 10-ти років, з конфіскацією майна; підозрюваному особисто відомий заявник у кримінальному провадженні, а також інші особи, які можуть бути допитані в якості свідків, а тому він може здійснити вплив на них задля спонукання до надання сприятливих для нього показань, як і може вжити інші заходи з метою знищення, приховування речей і документів, що мають значення для кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги та вважає слушними посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, працевлаштований, має зареєстроване та фактичне місце проживання, має на утриманні повнолітнього сина з інвалідністю, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється та характеристику його особи.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання вищеназваним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, при загалом правильному та обґрунтованому застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд погоджується із доводами захисника відносно того, що слідчий суддя не дотримався вимог ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України при визначенні розміру застави, який є необґрунтовано завищеним, непомірним для підозрюваного та його родини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, розмір застави стосовно останнього повинен бути визначений саме у встановлених вищевикладеними положеннями кримінального процесуального закону межах, а саме від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

В свою чергу, за приписами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Проте, відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, в даному випадку слідчий суддя, визначаючи підозрюваному ОСОБА_8 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що значно перевищує встановлену процесуальним законом межу для тяжких злочинів, не зазначив, в чому саме полягає виключність випадку та не мотивував належним чином такий її розмір, пославшись лише на майновий стан підозрюваного та його родини, а також корупційний характер інкримінованого правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позиція ЄСПЛ зводиться до того, що гарантії, передбачені ст. 5 § 3 Конвенції покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання.

У п. 25 рішення «Істоміна проти України» від 13.01.2022 ЄСПЛ зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» [ВП] (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

В цьому контексті апеляційний суд враховує специфіку та тяжкість інкримінованого злочину, відомості про особу ОСОБА_8 , який має сім`ю на утриманні, міцні соціальні зв`язки, його майновий стан та розмір отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ «Істоміна проти України» було встановлено порушення п. 3 ст. 5 Конвенції у зв`язку із не наведенням національними судами відповідного та достатнього обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави.

Так, у зазначеному рішенні зазначено про те, що «сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та інш.».

Колегія суддів зауважує, що розмір отриманої підозрюваним неправомірної вигоди, який складає 2425 доларів США, є значно меншим розміром, порівняно із визначеним розміром застави.

Слід зазначити і про те, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів не покаранням. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім того, апеляційний суд погоджує доводи сторони захисту щодо майнового стану підозрюваного, враховуючи цільове призначення належних йому на праві власності земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, та їх площі (а.п. 48, 49), в тому числі загальну площу та площу житлових приміщень житлового будинку, які є незначними (а.п. 50-51).

Вищезгадані обставини свідчать про те, що визначений слідчим суддею розмір застави в сумі 2 119 600 грн, є необґрунтовано завищеним, непомірним для підозрюваного та його родини.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, з огляду на обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, який раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце реєстрації та проживання, місці соціальні та сімейні зв`язки, піклується про повнолітнього сина з інвалідністю ІІ групи та дружину з онкозахворюванням, існування зазначених вище ризиків, колегія суддів вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_8 у якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на останнього у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки та не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали слідчого судді із постановленням нової ухвали про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на останнього у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 197, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2025, якою в межах к/п № 0000123 від 30.01.2025 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31.05.2025 включно із визначенням застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосувати стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.05.2025 включно.

Визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 16.04.2025, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави у визначеному розмірі за ОСОБА_8 звільнити його з-під варти та, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього строком до 31.05.2025 включно наступні обов`язки:

- не відлучатися із Одеської обл.;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками по справі, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- здати на зберігання до ГУ ДМС України в Одеській обл. документи для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному ОСОБА_8 наслідки не виконання вимог ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4