ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/259/25 Справа № 203/7018/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 , та в рамках кримінального провадження №0000050 від 23.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України (далі-КК) накладено арешт на автомобіль марки «Lexus ES 300H» з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , та ключі запалювання, що вилучені в ході обшуку 11 грудня 2024 року цього автомобіля, з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування.

Відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Lexus ES 300H» з номерним знаком НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді із незаконністю, невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Посилаючись на положення ст.ст.98,132,170,171,173 КПК України (далі-КПК) зазначає, що ані в повідомленні про підозру від 11 грудня 2024 року за ч.1 ст.121 КК, ані в повідомленні про нову підозру за ч.2 ст.296 КК, жодного слова не вказано про вчинення цих злочинів із застосуванням марки «Lexus ES 300H» з номерним знаком НОМЕР_1 .

Таким чином вважає, що оскільки слідчим та прокурором не надано належних та допустимих доказів на підтвердження використання підозрюваним ОСОБА_11 , в період вчинення інкримінованих злочині, автомобіля марки «Lexus ES 300H», з номерним знаком НОМЕР_1 , як знаряддя злочину чи як транспортного засобу, що зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а місцем вчинення злочину є територія СТ Дніпро с. Новоолександрівка, Дніпровського району, Дніпропетровської області, тому вказаний автомобіль не може бути знаряддям злочину та не відповідає ознакам речового доказу, передбачених ч.1 ст.98 КПК.

При цьому наголошує, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2025 року у справі 203/7018/24 було скасовано ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року про арешт автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_12 та ключа від нього, що вилучені в ході обшуку цього автомобіля 11 грудня 2024 року.

З огляду на викладене представник власника майна адвокат ОСОБА_7 просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Одночасно просить поновити їй строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування зазначає, що в судовому засіданні під час прийняття відповідного рішення слідчим суддею було проголошено вступну і резолютивну частину оскаржуваної ухвали, а повний текст був отриманий нею лише 14 січня 2025 року. Тому, на переконання представника власника майна, вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску нею строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В судове засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, власник майна ОСОБА_8 не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, але її неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.395 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвали слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Правило дотримання строку на оскарження ухвали слідчого судді з дня її оголошення, передбачене п.3 ч.2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

За змістом ч.1 ст.117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З цього питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2019 (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18) зробила правовий висновок про те, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч.2 ст.376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Натомість у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява №32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Частиною 1 статті 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Як убачається з матеріалів судового провадження розгляд клопотання слідчого про арешт майна та ухвалення слідчим суддею оскаржуваного рішення відбулися 16 грудня 2024 року. Натомість слідчим суддею цього дня було оголошено лише вступну та резолютивну частину свого рішення (а.с.87).

Разом з тим, як стверджує апелянт і про це свідчать матеріали справи, повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді Кіровського районного суду від 16 грудня 2024 року був отриманий представником власника майна адвокатом ОСОБА_7 лише 14 січня 2025 року, що свідчить про відсутність у представника власника майна достатнього часу для ознайомлення з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення та підготовки і подання апеляційної скарги.

Враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.395 КПК та вищенаведені правові позиції, як Об`єднаної палата ККС ВС, так і Першої судової палати ККС ВС, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні поважні причини, які унеможливили представника власника майна адвоката ОСОБА_7 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду у визначений законом строк, а тому цей строк підлягає поновленню відповідно до приписів ч.1 ст.117 КПК.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обґрунтовуючи своє рішення про накладення арешту на автомобіль марки «Lexus ES 300H» з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , та ключі запалювання, що вилучені в ході обшуку 11 грудня 2024 року цього автомобіля, слідчий суддя послався на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК та в ухвалі зазначив, що вилучене майно ймовірно зберегло на собі сліди вчинення злочину, зокрема, про спосіб вчинення, оскільки може містити в салоні автомобіля біологічні зразки (сліди папілярних візерунків, слідів крові та клітин з ядрами, відео реєстраторів, на яких можуть бути зафіксовані події скоєння кримінального правопорушення), а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, є необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.167 та ч.2 ст.168 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.168 КПК забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000050 від 23.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК (а.с.9).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку іншого володіння особи автомобіля марки «Lexus ES 300H», з номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , та перебуває у користуванні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення: мобільних телефонів, сім-карток, які використовувалися в злочинній діяльності, речей, в яких були одягнені особи під час вчинення злочину, а саме: футболки чорного кольору з орнаментом біло-чорного кольору, головних уборів у вигляді панамок, штанів чорного кольору, шортів чорного кольору (а.с.23-24).

Відповідно до протоколу обшуку від 11 грудня 2024 року в ході проведення обшуку вищезазначеного автомобіля було виявлено та вилучено: технічний паспорт на автомобіль марки «Lexus ES 300H», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від запалювання та автомобіль марки марки «Lexus ES 300H», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.25-30).

Постановою старшого слідчого ВС ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 11.12.2024 вищевказане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні №0000050 від 23.10.2024 (а.с.31-35).

Згідно реєстраційної картки ТЗ власником автомобіля марки «Lexus ES 300H», чорного кольору, 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_8 (а.с.38).

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с.1-8) вбачається, що нею порушується питання про накладення арешту на автомобіль марки «Lexus ES 300H», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від автомобілю, оскільки вказане майно зберегло на собі сліди вчинення злочину (сліди папілярних візерунків, сліди крові та клітин з ядрами, відео реєстраторів на яких можуть бути зафіксовані події скоєння кримінального правопорушення, а також причетні особи), а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, перевірки обставин кримінального правопорушення, збору та аналізу речових доказів та біологічних зразків для проведення судової дактилоскопічної експертизи, судової-медичної експертизи, комплексної експертизи матеріалів та аудіо-, відео засобів, існує необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно.

Разом з тим, прокурор у суді апеляційної інстанції зазначив, що станом на теперішній час відпала необхідність у накладенні арешту на вищевказаний транспортний засіб, оскільки вже було проведено його огляд, слідчим вилучено всі необхідні матеріалами та змиви для проведення експертиз у даному кримінальному провадженні, він не має значення речового доказу для цілей кримінального провадження, а отже відсутні підстави для його арешту.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, з огляду на вищенаведені обставини, враховуючи досягнення на теперішній час мети досудового розслідування, вилучення органом досудового розслідування всіх необхідних для проведення досудового розслідування та експертиз матеріалів, подальше накладення арешту на вищевказане майно є безпідставним.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до п.2 ч.1 ст.409 та п.1,2 ч.1 ст.411 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року про арешт майна скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000050 від 23.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.117, ст.ст. 170-173 та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Клопотання представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року про арешт майна.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000050 від 23.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК, а саме: автомобілю марки «Lexus ES 300H» з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , та ключів запалювання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000050 від 23.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК.

Вилучений автомобіль марки «Lexus ES 300H» з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , ключі запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу негайно повернути власнику ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4