КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1287/2025 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 грудня 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.02.2025 включно, із визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону від 22.11.2018), ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу зі змінами до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 грудня 2024 року в частині покладення на підозрюваного обов`язку не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому такою, яка підлягає скасуванню.

Вважає наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведеним.

Також, зазначає про те, що ОСОБА_8 купує, продає та здає в оренду транспортні засоби. З цього він заробляє собі на життя, господарську діяльність здійснює у формі ФОП та офіційно сплачує податки. У зв`язку із проведенням такої діяльності йому необхідно пересуватись по Україні.

Крім того, підозрюваний жодного разу не порушував покладені на нього обов`язки, за першою вимогою з`являвся за викликом до уповноваженої особи.

Таким чином, враховуючи особистість підозрюваного, мету запобіжного заходу у кримінальному процесі, принцип пропорційності у кримінальному провадженні, покладений на ОСОБА_8 , обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду є необґрунтованим та непропорційним легітимній меті кримінального провадження. Даний обов`язок безпідставно обмежує право ОСОБА_8 на забезпечення свого життя на належному рівні.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 від 27.09.2021 ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції закону від 22.11.2018), ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Київської обласної прокуратури.

26.12.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону від 22.11.2018), ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману у особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою, повторно, та у використанні завідомо підробленого документа, вчиненому організованою групою.

27.12.2024старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри про вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону від 22.11.2018), ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, наявності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого суддіСвятошинського районного суду міста Києва від 30 грудня 2024 року клопотання органу досудового розслідування було частково задоволено та щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.02.2025 включно, із визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень.

Під час розгляду вказаного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону від 22.11.2018), ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону від 22.11.2018), ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання органу досудового розслідування на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1-3, 5 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, оцінюючи доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, відповідальність за вчинення яких передбачена у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Наведена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» та п. 36 у справі «Москаленко проти України» де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів, існує реальний ризик залишення підозрюваним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_8 на даній стадій кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, але ще не виявлені органом досудового розслідування, то він також є цілком доведеним.

Крім того, стороною обвинувачення доведено і наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні, враховуючи характер інкримінованих підозрюваному дій та їх мотивів. Даний ризик є реальним, оскільки підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання інших підозрюваних та свідків, допит яких судом ще не проведений з огляду на стадію кримінального провадження, може незаконно впливати на них, змушуючи змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі показань. Тому на даній стадії кримінального провадження ризики впливу зі сторони ОСОБА_8 на інших підозрюваних та свідків є реальними.

ОСОБА_8 , який в даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень з метою неправомірного збагачення, в рамках іншого кримінального провадження (арк. 175-236) обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, вчинених також з корисливих мотивів. Беручи до уваги вказані обставини, є підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити також інші кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, серед яких і п. 1 наведеної норми закону, доводи сторони захисту про безпідставність покладення на підозрюваного обов`язку не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду,є, на думку колегії суддів, необґрунтованими.

Окрім цього, твердження захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки, як вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи, в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнім вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 179, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 грудня 2024 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.02.2025 включно, із визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4