Справа № 471/1199/24
Провадження №1-кп/471/26/25
Номер рядка звіту 22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області кримінальне провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 14.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Висока Гора Братського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі, але на той час проживали окремо, мають спільних неповнолітніх дітей. Близько 01:50 год., більш точного часу встановити не вдалось можливим, 14.09.2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебували в одній із кімнат будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей час між останніми виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в результаті якої у ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний умисел на вчинення домашнього насильства, а саме дії виражені у завданні фізичного болю ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_5 , при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, ОСОБА_4 , стоячи напроти ОСОБА_5 , яка сиділа на дивані, долонею лівої руки здійснив один удар в область правої частини обличчя ОСОБА_5 .. Після цього, перебуваючи на території подвір`я вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , стоячи на проти ОСОБА_5 , долонею лівої руки здійснив один удар в область правої частини обличчя та кулаком лівої руки один удар в область правої частини тулуба ОСОБА_5 .

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Крім того, близько 20:00 год., більш точного часу встановити не вдалось можливим, 01.10.2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в одній із кімнат будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час між останніми виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в результаті якої у ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний умисел на вчинення домашнього насильства, а саме дії виражені у завданні |фізичного болю ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_5 , при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, ОСОБА_4 , стоячи навпроти ОСОБА_5 , яка сиділа на стільці, правою рукою взяв останню за шию ззаду, а лівою рукою за лоб та здійснив один удар її головою, а саме областю потилиці об стіну.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердив вказані в обвинувальних актах обставини. Зазначив, що щиро кається у скоєному, вибачився перед потерпілою, помирилися з потерпілою та проживають разом. Просив суд призначити йому покарання у виді штрафу.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила вказані в обвинувальних актах обставини, претензій матеріального та моральногохарактеру до обвинуваченого не має. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Відповідно до висновку експерта № 251 від 17.09.2024 р. у ОСОБА_5 за даними наданої медичної документації мало місце тілесне ушкодження у вигляді «забою м`яких тканин обличчя, тулубу», які виникли незадовго до звернення потерпілої до лікувального закладу, від травматичної дії тупого предмета (предметів), особливості контактної поверхні якого (яких) в морфології ушкоджень не відобразилися (не описані в наданій документації), могли утворитися від удару (ударів) кулаками, взутими ногами та ін…, можливо в строк за умов та обставин, вказаних в постанові. Діагноз «Забій» не підтверджений об`єктивними клінічними даними, тому відповідно п. 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р., при кваліфікації ступеня тяжкості не враховується. Таким чином вказати ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 не уявляється можливим.

Відповідно до висновку експерта № 275 від 08.10.2024 р. у ОСОБА_5 за даними наданої медичної документації мали місце тілесні ушкодження у вигляді «закритої черепно-мозкової травми, яка виразилася у формі струсу головного мозку», яка могла виникнути від удару головою об твердий предмет, можливо в строк за умов та обставин, вказаних у постанові. Оскільки діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку» не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою, то відповідно до п. 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікації ступеня тяжкості не підлягає.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи докази в їх сукупності, а саме показання обвинуваченого, показання потерпілої та надані прокурором письмові докази, суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, доведена повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети покарання, яка полягає не тільки в карі, а й у виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. .

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є проступками проти здоров`я потерпілої, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, вибачився перед потерпілою, помирився з нею, його характеристику за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває, раніше не судимий, офіційно не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, обставину, яка пом`якшуює покарання - щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

З огляду на викладене, враховуючи думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, думку потерпілої та обвинуваченого, які просили суд призначити останньому покарання у виді штрафу, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

До обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, не застосовувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Братський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1