Справа № 308/9688/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002203 від 09.09.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 01.09.2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- 27.01.2023 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі і на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, від 01.09.2021 у справі №308/4476/19, і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 1 місяць,-

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002203 від 09.09.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що за змістом обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

06 серпня 2020 року близько 14 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи на прибудинковій території у провулку Укропний, 18, що в місті Ужгороді, таємно здійснив крадіжку велосипеду марки «Optima» моделі «Motion AM 14G DD Al (2018)»,чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку експерта №11/601 від 26.08.2020, на загальну суму 4884,59 грн.

При виконанні судом вимог ст.348 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, щиро розкаюється у вчиненому, та що він визнає себе винними у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувачений зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, повністю згідний, окрім того щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

У судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про особу.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи є його заява про розгляд справи без його участі.

Оскільки прокурор та обвинувачений не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом обвинуваченого, його щирим визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно, та його вина у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, є доведеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення такого: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, та відсутність обставин, які обтяжують покарання останньому, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, раніше судимий за злочини проти власності, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 , вчинив злочин 06.08.2020 року, тобто до постановлення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2023, яким його було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 5 років і на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, від 01.09.2021 у справі №308/4476/19, і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 1 місяць, йому необхідно визначити остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, зарахувавши покарання відбуте частково за попереднім вироком.

Щодо цивільного позову.

Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

У вказаному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 на його користь майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 4884,594 грн. та моральної шкоди в розмірі 4000 грн.

ОСОБА_4 цивільний позов визнав у повному обсязі, з огляду на викладене, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 118, 122, 124 КПК України з обвинуваченого слід також стягнути на користь держави процесуальні витрати згідно з наданої суду довідки у розмірі 653,80 грн. за проведення товарознавчої експертизи - висновок експерта від 26.08.2020 №11/601.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 349, 374, 376, 395 КПК України , суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2023 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, зарахувавши покарання відбуте частково за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2023 року.

Початок строку відбуття покарання рахувати з 14.08.2022 року (дати вказаної у вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2023 року).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 653,80 грн. за проведення товарознавчої експертизи - висновок експерта від 26.08.2020 №11/601.

Речовий докаи:

?DVD-R-диск, на якому міститься відеозапис із камер відеонагляду, які встановлені на будинку т18 в пров. Укропський в м. Ужгород, який було упаковано в паперовий конверт білого кольору, який був запечатаний та скріплений підписом слідчого - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 4884,59 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення та 4000,00 гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1