Рівненський апеляційний суд
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2025 року м. Рівне

Справа № 564/4705/24

Провадження № 11-сс/4815/26/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року про часткове задоволення клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000554 від 15.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року задоволено частково клопотання слідчого СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці до 17 лютого 2025 року з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- носити електронний засіб контролю.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є реальним, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Також вважає, що підозрюваний може впливати на потерпілу та свідків, оскільки йому достовірно відоме місце їх проживання, адже вони є односельцями та добре знайомі між собою, тому він, перебуваючи на волі, зможе впливати на них шляхом вмовлянь, погроз, підкупу з метою зміни їх показань. Наголошує, що слідчим суддею не взято до уваги те, що кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , вчинено під час дії на території України воєнного стану загальнонебезпечним способом, шляхом вибуху, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

До початку апеляційного розгляду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подав заяву, в якій вказує, що з моменту повідомлення про підозру і по даний час ОСОБА_6 сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, погодився брати участь у всіх необхідних слідчих діях, по місцю проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому злочині визнає та щиро кається, внаслідок чого 12.01.2025 року звернувся до прокурора з клопотанням про укладення угоди про визнання винуватості.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечили проти її задоволення та просили залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується те, що він 14 грудня 2024 року о 21 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, а саме на вулиці, поблизу території господарства та житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки і моральності у суспільному житті, правил співжиття та взаємної поваги, виражаючи елементи вседозволеності та зверхності, бажаючи протиставити себе встановленим у суспільстві нормам, самоутвердитися за рахунок цього та прагнучи показати свою зневагу до інших людей, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень - оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, діючи загальнонебезпечним способом, безпричинно привів в дію та підірвав наявну у нього бойову гранату Ф-1, кинувши її до огорожі господарства по АДРЕСА_3 , внаслідок чого відбувся вибух, яким пошкоджено огорожу та у свою чергу було створено загрозу життю та здоров`ю мешканців навколишніх будинків, викликало побоювання у жителів цих будинків, у зв`язку з дією воєнного стану та невідомою причиною вибуху, чим порушено громадський спокій та нормальний відпочинок жителів села.

15 грудня 2024 року ОСОБА_6 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені в ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається із матеріалів провадження, при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу в суді першої інстанції слідчий та прокурор не довели того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, які необхідні для обрання запобіжного заходу, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості та особу підозрюваного, та прийшов до вірного висновку про відсутність доказів, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризику впливу на потерпілу та свідків жодним доказом не доведені, отже є голослівними. Крім того, ухвалою слідчого судді на нього покладено відповідні обов`язки, що передбачає контроль за поведінкою підозрюваного з боку органів поліції, порушення яких може спричинити ініціювання обрання більш суворого запобіжного заходу, що на думку апеляційного суду, може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України в разі їх настання.

Посилання прокурора щодо тяжкості інкримінованого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не можуть, на думку суду, безумовно свідчити про наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого. Крім того, сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний зазначив, що він не порушує обов`язки, покладені на нього слідчим суддею, визнає вину у скоєному злочині, щиро кається, примирився з потерпілою та домовився про відшкодування завданої шкоди, при цьому наголосив, що наміру завдавати шкоди людям не мав.

Захисник також зазначив, що ОСОБА_6 раніше не судимий, з моменту настання інкримінованої події бере участь у всіх необхідних слідчих діях, надає покази, позитивно характеризується за місцем проживання, що вказує на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Прокурор в судому засіданні не надала жодних доказів на спростування доводів підозрюваного та його захисника, натомість зазначила, що даних про порушенням підозрюваним умов обраного запобіжного заходу, про вплив на потерпілу чи свідків, а також внесених до ЄРДР кримінальних провадження за вказаними фактами немає, дії, які б вказували на бажання ухилитись від слідства та суду ОСОБА_6 не вчиняв, що свідчить про те, що він не чинить перешкоди слідству та дотримується обраного запобіжного заходу.

Отже, враховуючи викладене в сукупності та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, колегія вважає, що наявні на даний час обставини та факти свідчать про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків достатньою мірою забезпечить необхідний баланс між правами та інтересами підозрюваного та інтересами досудового розслідування.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов цілодобового домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року про часткове задоволення клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000554 від 15.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2