ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/7311/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/837/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.537, 539 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

05.11.2024 до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 від 03.11.2024, в якому останній просив застосувати до нього положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, а також застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» та положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувавши йому у строк покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016 строк попереднього ув`язнення з 18.12.2010 по 07.06.2011 за вироком вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідають двом дням позбавлення волі.

18.12.2024 до Жовтневого районного суду м. Харкова від захисника ОСОБА_8 надійшло уточнене клопотання, в якому останній просив зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 строк попереднього ув`язнення з 18.12.2010 по 21.07.2011 та з 04.10.2012 по 11.10.2012 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Привести вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України у відповідність до Закону та звільнити ОСОБА_7 з-під варти по відбуттю покарання..

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням доповнень його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про приведення вироку суду стосовно ОСОБА_7 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, застосування положень Закону України «Про амністію у 2014 році».

Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду захисник ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.01.2025, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання його про зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк покарання, застосувавши до останнього положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, захисник посилаються на те, що ОСОБА_7 спочатку було засуджено вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 та за цим кримінальним провадження він утримувався під вартою до набрання вироку законної сили з 18.12.2010 по 21.07.2011 та з 04.10.2012 по 11.10.2012, що підтверджується письмовими доказами, що надані стороною захисту. Вказує, що за цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів до 20.06.2017.

Крім того, апелянт зазначає, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016 ОСОБА_7 призначено покарання на підставі ст.71 КК України, з урахуванням вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011, а тому до його підзахисного підлягають застосуванню положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення дотримані.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Згідно п. «в» ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою, як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно положенням ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ст. 70 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 18.12.2010, зарахувавши час його затримання та перебування під вартою до відбуття покарання.

Згідно долученими до надісланого до суду уточненого клопотання захисника ОСОБА_8 копії довідки ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та розрахунку строку попереднього ув`язнення, який підлягає зарахуванню у покарання, ОСОБА_7 утримувався в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», зокрема з 18.12.2010 по 21.07.2011 та з 04.10.2012 по 11.10.2012 в межах кримінального провадження, за результатами якого, було постановлено вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12.07.2013 ОСОБА_7 умовно-достроково звільнено від відбування покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 на невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців 3 дні.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016 ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 до покарання, призначеного за цим вироком остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

З вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016 вбачається, що в рамках кримінального провадження №0002745 до ОСОБА_7 не застосувався запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою. Ухвалено рішення, що початок відбуття покарання засудженому рахується з часу його фактичного затримання. Обрано у відношенні засудженого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Натомість, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 18.07.2016 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова оголошено у розшук ОСОБА_7 , який не з`явився на проголошення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016.

Згідно відповіді заступника начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань ОСОБА_10 , засуджений був заарештований 20.05.2022 на підставі вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016 Вінницьким районним управлінням поліції ГУНП у Вінницькій області.

Отже, у кримінальному провадженні №0002745, в якому було ухвалено вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016, за яким наразі ОСОБА_7 відбуває покарання, до останнього фактично не застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та засуджений почав відбувати призначене за цим вироком суду першої інстанції від 08.02.2016 лише 20.05.2022, тобто після набрання вироку законної сили, а тому до нього не підлягають застосуванню положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року).

Що стосується доводів захисника про необхідність зарахуванню ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 у строк покарання, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016, слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

При цьому, як зазначалося вище, в рамках кримінального провадження №0002745, в якому було ухвалено вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016, до засудженого фактично не застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_7 почав відбувати покарання за вироком лише з 20.05.2022.

Колегія також враховує правові висновки Верховного Суду, що містятся в постанові від 04.06.2024 у справі згідно яких, відповідно до практики Суду не будь-який час перебування особи у слідчому ізоляторі чи іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано відповідно до частини 5 статті 72 КК. Такий строк тримання може бути зараховано лише в межах того самого кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Тобто, до засудженого ОСОБА_7 можливо зарахувати у строк покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016 лише попереднє ув`язнення у цьому кримінального провадження №0002745, а не за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011.

Разом з цим, у кримінальному провадженні №0002745, за яким ОСОБА_7 засуджено за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016, до останнього не було застосовано попереднє ув`язнення, у зв`язку з чим апеляційні скарзі захисника та засудженого в цій частині є суб`єктивними і безпідставними.

При цьому належить врахувати, що положення ст.71 КК України не передбачають зарахування у строк остаточно призначеного за сукупністю вироків, покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст.71 КК України, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 з 18.12.2010 по 21.07.2011 та з 04.10.2012 по 11.10.2012 не повинен включатися до строку покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016, в тому числі із застосуванням положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року).

Правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 18.06.2019 у справі №398/3940/14-к та від 19.12.2019 у справі №643/1556/17, на яку посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, не є релевантною цій справі, оскільки у першій справі було призначено остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, а в іншій справі до засудженого застосовані положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року) при зарахуванні попереднього ув`язнення до строку покарання саме в межах того самого кримінального провадженні, у межах якого провадився судовий розгляд та в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Крім того, посилання захисника на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про кримінальні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 , з урахуванням доповнень його захисників, про зарахування у строк покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016 строку попереднього ув`язнення за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 із застосуванням положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року), задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.01.2025 щодо ОСОБА_7 , судова колегія не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді :