Справа № 541/3517/24
№ провадження 1-кп/541/77/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 05.06.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2024 року близько 01 години 00 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування не вдалося встановити можливим) ОСОБА_5 проходячи по вулиці Лугова, м. Миргород Полтавської області, де на території одного із приватних домоволодінь розташованого за адресою: АДРЕСА_2 побачив автомобіль марки «ДеоЛанос», д.н.з. НОМЕР_1 після чого в останнього виник раптовий умисел спрямований на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, а саме: на територію господарства що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та до автомобіля марки «ДеоЛанос», д.н.з. НОМЕР_1 , які належать та користується ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_5 реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, прибув до території господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де порушуючи конституційні гарантії кожної особи на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбачені ст. 30 Конституції України, переслідуючи кримінально-протиправний умисел спрямований на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, без добровільної згоди власника, за відсутності на те законних підстав, тобто незаконно, зайшов через відкриту навстіж хвіртку паркану на подвір`я, тим самим незаконно проник до іншого володіння особи, у подальшому підійшовши до автомобіля та шляхом відкриття багажного відділення автомобіля марки «ДеоЛанос», д.н.з. НОМЕР_1 , незаконно проник до автомобіля, чим порушив недоторканість житла та іншого володіння особи, належного ОСОБА_7 .

Повторно, 04 червня 2024 року близько 01 години 00 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування не вдалося встановити можливим), ОСОБА_5 вступив у злочинну змову зі своїм знайомим ОСОБА_8 , та маючи спільний намір та бажання направлені на таємне викрадення чужого майна, прибули до огородженої території житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжений, зайшли на територію домогосподарства за вищевказаною адресою та переконавшись, що власник майна та інші особи за їх діями не спостерігають, тобто діючи таємно, проникли до господарського приміщення, звідки викрали два велосипеди марки «КТМ» та марки «BocasTRK 400 TrendLine», котрі взяв ОСОБА_5 та які належать потерпілому ОСОБА_9 , вартість яких відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-24/11289-ТВ від 02.07.2024 складає 10 000 гривень 00 копійок та відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-24/11291-ТВ від 02.07.2024 складає 6071 гривня 66 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим повністю довели свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 16 071 (шістнадцять тисяч сімдесят одна) гривня 66 копійок.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року виділено з матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000608 від 05.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України матеріали відносно ОСОБА_8 в об`ємі, що стосується його обвинувачення у вчиненні інкримінованого злочину. Судове провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 зупинено до його звільнення з військової служби.

В підготовчому судовому засіданні прокурором надано до суду угоду про визнання винуватості укладену 09 жовтня 2024 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_6 , зі згоди потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 згідно умов якої підозрюваний під час досудового розслідування та на час укладення цієї угоди повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, виявив щире каяття, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 162 КК України у виді двох років обмеження волі. Остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наслідки укладання та затвердження означеної угоди згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені та зрозумілі сторонам.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, направили суду заяви в яких просили розгляд кримінального провадження проводити у їх відсутність.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме: незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи, а також таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану - за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого не встановлено. Суд переконаний, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у підготовчому провадженні.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 472 КПК України, суд враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів будь-яких осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з того, що її умови відповідають КПК України та кримінальному закону, тому вважає, що є підстави для її затвердження.

Ухвалюючи вирок, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , склад кримінальних правопорушень незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану - вказує на кваліфікацію діянь за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданих збитків шляхом повернення речей.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та проступком.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе з призначенням йому покарання, узгодженого угодою про визнання винуватості, за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов заявлено не було.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню проведено ряд експертних досліджень, зокрема за фактом крадіжки майна належного потерпілому ОСОБА_7 , однак згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачуються лише у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, що не передбачає понесення процесуальних витрат пов`язаних із залученням експерта.

Враховуючи вищевикладене, слід стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в сумі 3029 грн 12 коп. на користь держави, а саме за проведення товарознавчих експертиз за фактом викрадення майна у потерпілого ОСОБА_9 , якими оцінено вартість викрадених велосипедів (висновки експертів № СЕ-19/117-24/11289-ТВ від 02.07.2024 та № СЕ-19/117-24/11291-ТВ від 02.07.2024).

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену в м. Миргород 09 жовтня 2024 року, між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом

поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

У відповідності з п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Речові докази:

- велосипед марки «KTM», велосипед марки «BocasTRK 400 TrendLine», що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити останньому;

- механічний домкрат марки «BOWDEN»,що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області повернути власнику ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1