Провадження № 1-кс/204/3064/24
УХВАЛА

Іменем України

27 грудня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001543 від 27.12.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянка України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001543 від 27.12.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування № 0001543 від 27.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України. Так, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 11 хв. 19.12.2024, невідома особа через мобільний застосунок «Telegram» із акаунту « ОСОБА_7 » із нік-неймом « ОСОБА_8 » на номер мобільного телефону НОМЕР_1 із акаунтом « ОСОБА_9 », який використовував ОСОБА_5 , надіслала пропозицію вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що останній погодився, написавши про очікування інструкцій, та, розпочавши необхідні дії щодо підготовки до терористичного акту, тобто вибуху, який призвів би до загибелі людини, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення. На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 11 хв. 19.12.2024, за невстановлених обставин отримав відеокамеру s/n: VQDG0368177GTQT з встановленою сім-карткою оператора мобільного зв?язку «Київстар s/n: НОМЕР_2 , кабелем живлення, корпус гранати РГ-42 з маркуванням «338 Т 39-53» з залишками ізоленти чорного кольору, корпус гранати РГ-42 з маркуванням «338 Т 5-53» з залишками ізоленти чорного кольору, запал до гранати УЗРГМ з маркуванням «12-77 УЗРГМ УЗУП», запал до гранати УЗРГМ з маркуванням «UZRGM 354 P-11 70 452 354 56», донний підривач до пострілу ПГ-7 з електроспалахувачем, з залишками ізоленти чорного кольору, донний підривач до пострілу ПГ-7 та електроспалахувач. У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_5 не пізніше 05 год. 48 хв. 24.12.2024, прибув до ділянки місцевості за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Центральна, буд. 17, де в одноповерховій покинутій будівлі розмістив чорний пакет з саморобним вибуховим пристроєм на основі двох одиниць корпуса гранати РГ-42 та двох одиниць запалів УЗРГМ. Також, до ланцюга були приєднані донні детонатори пострілу від РПГ, які мали приводитись в дію двома електроспалахувачами (штатного виробництва). Електроспалахувачі, у свою чергу, повинні були приводитись у дію блочком для дистанційного керування (запуску) піротехнічних засобів та чотирьох елементів живлення. Вказаний саморобний вибуховий пристрій був поміщений в чорний поліетиленовий пакет, який для маскування ОСОБА_5 накрив білим пакетом з надписом «АТБ». Після цього ОСОБА_5 розмістив відеокамеру s/n: VQDG0368177GTQT з встановленою сім-карткою «Київстар» s/n: НОМЕР_2 з метою дистанційної фіксації моменту вчинення терористичного акту, а саме вибуху саморобного вибухового пристрою. В подальшому, з метою вчинення терористичного акту, а саме вибуху саморобного вибухового пристрою, невідома особа з номеру компанії «ТриМоб» ПАТ «Укртелеком» НОМЕР_3 о 07.20 год. здійснила анонімне повідомлення на номер «102», що надійшов до районного управління Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області та повідомили, що в покинутій одноповерховій будівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Центральна, буд. 17 лежить чоловік зі слідами крові. Після чого, за вказаним викликом до покинутої одноповерхової будівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Центральна, буд. 17 прибула слідчо оперативна група у складі інспектора ВРПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інспектора ВРПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, ОСОБА_5 від невідомої особи, яка дистанційно за допомогою встановленої відеокамери s/n: VQDG0368177GTQT з встановленою сім-карткою «Київстар» s/n: НОМЕР_2 фіксувала прибуття слідчо-оперативної групи Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області достовірно знав, що біля саморобного пристрою вибухової дії знаходяться співробітники правоохоронного органу, у зв`язку з чим він усвідомлював та розумів, що вибух на вказаній ділянці місцевості та поруч може призвести до заподіяння шкоди життю та здоров`ю вказаним поліцейським, порушення громадської безпеки та залякування населення, а також настання інших тяжких наслідків, у тому числі допускав можливість загибелі людей. В подальшому, ОСОБА_5 , бажаючи настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей здійснив спробу призвести у дію саморобний вибуховий пристрій шляхом натискання на кнопку дистанційного пульта, який мав призвести до вибуху саморобний пристірй, який ОСОБА_5 , попередньо заклав у вищевказаній покинутій будівлі, однак, від факторів, які не залежали від нього вибух не стався. Своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людей, настання інших тяжких наслідків, вчинені з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 258 КК України. 27.12.2024 громадянина України ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та в той день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України, тобто у закінченому замаху на вчинення терористичного акту, тобто застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу чи інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, якщо такі дії були вчинені з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, або з метою впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об`єднаннями громадян, юридичними особами, міжнародними організаціями, або привернення уваги громадськості до певних політичних, релігійних чи інших поглядів винного (терориста), а також погроза вчинення зазначених дій з тією самою метою. Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України, у повній мірі обґрунтовується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, зокрема: Протоколом обшуку від 27.12.2024 помешкання ОСОБА_5 з додатком; Протоколом огляду від 26.12.2024 місця події; Протоколом затримання особи; Іншими матеріалами у їх сукупності. ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який згідно санкції ч. 1ст. 258 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено позбавлення волі на строк до 10 років. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваного покладених на нею процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Враховуючи морально психологічне становище ОСОБА_5 , існує ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, унеможливить притягнення останнього до встановленої законом кримінальної відповідальності. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого

2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи. Також, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На теперішній час в ході досудового розслідування встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі знаряддя та засоби вчинення ним кримінальних правопорушень, а також можливі співучасники вчинення даного злочину. Так, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-які речі (чорнові записи, комп`ютерну техніку, грошові кошти,) про які на даний час невідомо органу досудового розслідування. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Так, хоча органом досудового розслідування на даний час виконано значний обсяг слідчих дій, завдяки яким вдалось затримати правопорушника, на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння вказаного злочину, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може повідомити зазначених осіб про їх переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення для провадження, уникати спілкування з органом досудового розслідування шляхом переховування не тимчасово непідконтрольних Україні територіях. Наведені обставини свідчать про можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному проваджені, шляхом застосування до останніх методів залякування. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Отримавши матеріали обґрунтування кримінального провадження та перебуваючи на волі існує ризик, що ОСОБА_5 може розголосити відомості досудового розслідування, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, виконанню необхідних слідчих та розшукових дій. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період у кримінальному провадженні скерованому до суду під № 0001131 від 07.09.2024 існує реальна загроза, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на неї обов`язків, переховувати від слідства і суду, продовжити злочину діяльність, здійснити незаконний вплив на підозрюваних та свідків. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, з урахуванням повномасштабного вторгнення збройних сил та інших формувань Російської Федерації, а також закінченого замаху ОСОБА_5 на вчинення терористичного акту, метою якого є дестабілізація громадської безпеки та завдання шкоди життю та здоров`ю людей, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу. Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вченні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Враховуючи викладене, у зв`язку із веденням на території України бойових дій, ОСОБА_5 може залишити межі України шляхом перетину лінії зіткнення, або перетину лінії бойових дій, з метою здійснення переховування від органів досудового розслідування, на території України які тимчасово окуповані військами Російської Федерації. Також під час огляду мобільного телефону ОСОБА_5 було встановлено, що ОСОБА_5 підтримує спілкування з особами, які можуть надати грошову допомогу, тим самим надати можливість йому залишити межі України, а також надати грошову допомогу для виплати розміру застави. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи перераховані вище обставини, органом досудового розслідування вбачаються підстави для не визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 . На підставі викладеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Згідно ч.1 ст.176 КПК України, Запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна або без такої., та у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258 КК України, підозрюваний відповідно, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного в строком до 60 днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який просили підозрюваний та його захисник, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти громадської безпеки, передбаченого ч.1 ст.258 КК України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001543 від 27.12.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, тобто до 24 лютого 2025 року, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1