13 березня 2025 року Справа № 991/1956/24
Провадження №21-з/991/17/25
судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду
на ухвалу від 13 березня 2025 року по судовій справі №991/1956/24
(провадження №21-з/991/17/25)
Протокольною ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2024 року колегією суддів вирішено, окрім іншого, звернутися з загальним запитом до суду першої інстанції про надання інформації та копій матеріалів всіх скарг про повідомлення на підозру, які подавались до слідчих суддів Вищого антикорупційного суду відносно підозри, пред`явленої ОСОБА_1
15 жовтня 2024 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла заява захисника підозрюваного ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3. про роз`яснення вищевказаної протокольної ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, в якій заявник просить роз`яснити судове рішення шляхом надання відповідей на зазначені в заяві запитання, а саме:
- чи колегія суддів витребовує матеріали справ щодо оскаржень підозр щодо всіх підозрюваних в даному провадженні, чи тільки стосовно ОСОБА_1 ;
- колегія суддів прийняла протокольну ухвалу за самостійною ініціативою, чи за клопотанням однієї зі сторін? Якщо так, то якої із сторін?
Ухвалою від 16 жовтня 2024 року, постановленою суддею одноособово, вказану заяву адвоката ОСОБА_3. повернуто особі, яка її подала.
Постановою ККС ВС від 06 лютого 2025 року (справа №991/1956/24, провадження №51-4755км24)ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 16 жовтня 2024 року про повернення заяви захисника ОСОБА_3. щодо роз`яснення протокольної ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, оголошеної в судовому засіданні 24 вересня 2024 року, скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
За наслідками такого розгляду ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 13 березня 2024 року у задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3. про роз`яснення протокольної ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2024 року відмовлено.
Більшістю колегії суддів зроблено висновок про наявність підстав для розгляду по суті заяви про роз`яснення протокольної ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2024 року та відсутність підстав для його задоволення (роз`яснення).
Вважаю, що провадження за вищевказаною заявою мало бути закрите, виходячи з наступного.
За положеннями ч.1 ст.380 КПК якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні незрозумілості судового акта і викладенні рішення суду у більш зрозумілій формі. Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Відтак, роз`яснення судового рішення має значення не саме по собі, а в контексті його правильного виконання з урахуванням змісту рішення і волі суду, який його ухвалив. Метою роз`яснення судового рішення є його удосконалення для правильного розуміння учасниками судового провадження, органом виконання судового рішення. Роз`яснення судового рішення спрямоване на усунення незрозумілості, що ускладнює його реалізацію. Суть роз`яснення судового рішення полягає не в роз`ясненні мотивів, які покладені в основу рішення, а в роз`ясненні рішення з метою наступного його виконання.
Як зазначено в постанові ККС ВС від 06 лютого 2025 року (справа №991/1956/24, провадження №51-4755км24) за наслідками розгляду заяви про роз`яснення судового рішення суд має право постановити ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні (ч.4 ст.380 КПК). Будь-яких застережень щодо неможливості вирішення питання про роз`яснення судового рішення в порядку, передбаченому ст.380 КПК, кримінальний процесуальний закон не містить та саме такого спрямування дотримується у своїй правозастосовній практиці Верховний Суд (постанова ККС ВС від 18 жовтня 2023 року у справі №461/5626/16-к, провадження №51-3468км23).
Разом з цим слід звернути увагу на сформований у постанові ОП ККС ВС від 18 листопада 2019 року висновок як саме повинна застосовуватись ч.1 ст.380 КПК, а саме: якщо судове рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, за виключенням рішення слідчого судді апеляційного суду ухваленого в порядку, передбаченому главою 21 КПК, є незрозумілим, суд, слідчий суддя, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Вважаю що ключовим аспектом можливості розгляду письмової заяви про роз`яснення судового рішення в порядку ст.380 КПК є порушення у цій заяві питання про роз`яснення саме судового рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду.
На підтримку вказаного висновку свідчить непоодинока судова практика ВП ВС та ККС ВС, зокрема.
Ухвалою ККС ВС від 28 листопада 2024 року (справа №01-57/08, провадження №51-6234зр18) заяву засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали ККС ВС від 08 жовтня 2024 року щодо нього повернуто особі, яка її подала.
У вказаній справі 08 жовтня 2024 року ККС ВС постановлено ухвалу, якою було залишено без змін ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2008 року, а касаційну скаргу засудженого визнано такою, що не підлягає розгляду.
Розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали ККС ВС від 08 жовтня 2024 року щодо нього, колегія суддів Першої судової палати ККС ВС дійшла висновку, що у заяві від 29 жовтня 2024 року засуджений хоча і просить роз`яснити вказану ухвалу суду касаційної інстанції, однак фактично не погоджується з низкою процесуальних і процедурних питань, які не стосуються питання, яке розглядалося судом, а саме поновлення строку на касаційне оскарження. Питання, які зазначає ОСОБА_4 у поданій ним заяві, не є предметом роз`яснення за правилами ст.380 КПК. Також поза межами інституту роз`яснення судового рішення є і твердження засудженого про невизнання ним винуватості у всіх інкримінованих злочинах. Відтак підстави, передбачені ст.380 КПК, для призначення до розгляду заяви засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали ККС ВС від 08 жовтня 2024 року відсутні, у зв`язку з чим заяву засудженого ОСОБА_4 потрібно повернути.
Також, ухвалою ВП ВС від 15 вересня 2020 року (справа №1-26/04, провадження №13-17зво19) заяву ОСОБА_22 про роз`яснення ухвали ВП ВС від 10 квітня 2019 року з усіма доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.
У вказаній справі ВП ВС дійшла висновку, що ухвала ВП ВС від 10 квітня 2019 року (про повернення заяви ОСОБА_22 про перегляд вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 16 листопада 2004 року за виключними обставинами) не потребує залучення до її виконання будь-яких суб`єктів, оскільки її виконання фактично співпадає з моментом прийняття рішення самим судом. Реалізація і виконання рішення здійснюються судом. Відповідно в цьому випадку ухвала ВП ВС від 10 квітня 2019 року вже виконана і не потребує залучення для її виконання заявника. За таких обставин відкриття провадження для вирішення питання про задоволення або відмову у задоволенні заяви ОСОБА_22 про роз`яснення судового рішення матиме суто формальний характер і не несе жодних юридичних наслідків для виконання ухвали від 10 квітня 2019 року, а відтак заяву слід повернути особі, яка її подала.
Крім того, ухвалою ВП ВС від 08 серпня 2019 року (справа №202/4467/14-к, провадження №13-33зк19) заяву захисника ОСОБА_20 в інтересах засудженого ОСОБА_21 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.
У вказаній справі ВП ВС, розглянувши заяву захисника ОСОБА_20 в інтересах засудженого ОСОБА_21 про роз`яснення ухвали ВП ВС від 18 червня 2019 року, дійшла висновку, що ухвала ВП ВС від 18 червня 2019 року про відмову у відкритті провадження не потребує залучення до її виконання будь-яких суб`єктів, оскільки її виконання фактично співпадає з моментом прийняття рішення самим судом. Реалізація і виконання рішення здійснюються судом. Відповідно і в цьому випадку ухвала ВП ВС від 18 червня 2019 року вже виконана і не потребує залучення для її виконання заявника чи його захисника. За таких обставин відкриття провадження для вирішення питання про задоволення або відмову у задоволенні заяви ОСОБА_20 матиме суто формальний характер і не несе жодних юридичних наслідків для виконання ухвали від 18 червня 2019року, а відтак заяву слід повернути особі, яка її подала.
Отже, з наведеного можна зробити висновок, що не кожна заява про роз`яснення судового рішення матиме наслідком її розгляд та прийняття слідчим суддею, судом рішення про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні, як це передбачено ч.4 ст.380 КПК.
Разом з тим, як слідує з ч.1 ст.376 КПК судове рішення проголошується прилюдно після виходу суду з нарадчої кімнати, головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.
З урахуванням викладеного, законом передбачено два різних порядки роз`яснення судових рішень - один з них стосується усного роз`яснення, що є необхідним після проголошення судового рішення, а другий - письмового роз`яснення судового рішення, у формі відповідної ухвали, постановленої в порядку ч.4 ст.380 КПК.
Як вже зазначалось, 24 вересня 2024 року в судовому засіданні з розгляду апеляційних скарг сторін захисту та обвинувачення на ухвалу слідчого судді про скасування повідомлення про підозру, колегією суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду оголошено протокольну ухвалу, якою вирішено звернутися з загальним запитом до суду першої інстанції про надання інформації та копії матеріалів всіх скарг про повідомлення на підозру, які подавалися до слідчих суддів Вищого антикорупційного суду відносно підозри, пред`явленої ОСОБА_1 .
Тобто, предметом розгляду вказаних апеляційних скарг є ухвала слідчого судді, якою вирішено питання про скасування повідомлення про підозру.
Відповідно, протокольна ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2024 року про звернення з загальним запитом до суду першої інстанції про надання інформації та копії матеріалів не є результатом судового провадження, яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду.
Вказане рішення суду фактично стосується суто організаційних заходів, спрямованих на отримання додаткових відомостей, що можуть бути необхідними для вирішення поставлених на розгляд суду питань, та не потребує залучення для його виконання захисника (заявника) або особи, яку вона захищає.
При цьому, якщо учаснику провадження не зрозуміла протокольна ухвала, то він може з`ясувати це безпосередньо під час розгляду усно, що передбачено ч.1 ст.376 КПК.
За таких обставин відкриття провадження для вирішення питання про задоволення або відмову у задоволенні заяви про роз`яснення протокольної ухвали матиме суто формальний характер і не несе жодних юридичних наслідків для її виконання.
Також на підтримку висновку щодо необхідності прийняття рішення про відмову у відкритті провадження (або закриття провадження за вже призначеним до розгляду) за заявами про роз`яснення протокольних ухвал, якими вирішено процедурні питання, слід звернути увагу на наявність у ч.1 ст.380 КПК указівки на суб`єктів звернення із заявою про роз`яснення судового рішення в цій статті, серед яких називаються не тільки учасники судового провадження, але й «орган виконання судового рішення, приватний виконавець», яка свідчить про те, що предметом такого роз`яснення може бути не будь-яке рішення, а лише те рішення, яке підлягає виконанню, а його суть полягає в роз`ясненні не мотивів чи процедури ухвалення рішення, а його резолютивної частини, тобто тієї частини рішення, яке підлягає виконанню.
Наведене указує на мету цієї норми - забезпечити процесуальний механізм подолання неясності судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню, а не доповнення аргументації того чи іншого судового рішення кожного разу, коли особа не погоджується із постановленим судовим рішенням чи вважає, що наведених у ньому мотивів недостатньо чи вони є непереконливими.
У сукупності із визначеним у ч.2 ст.380 КПК окремим процесуальним порядком розгляду заяв про роз`яснення судового рішення, який виходить за межі судового провадження по суті, наведене вище дає можливість зробити висновок, що за змістом ст.380 КПК роз`ясненню підлягають не будь-яке рішення, а лише судові рішення, яким завершується такий судовий розгляд.
Протилежний висновок призвів би до порушення законодавчої логіки побудови єдиної процедури судового розгляду, за якою всі питання, що стосуються судового розгляду кримінального провадження, мають вирішуватися судом, який його розглядає, в межах процедури судового розгляду (єдине виключення із цього правила на даний момент прямо передбачено для вирішення питання щодо відводу судді, який розглядає кримінальне провадження одноособово, але таке виключення обумовлене необхідністю розгляду цього питання іншим суддею).
Іншими словами, якщо вважати, що ст.380 КПК передбачає можливість окремого від основного процесу розгляду питання про роз`яснення будь-якого судового рішення, ухваленого під час судового провадження (включаючи як письмові ухвали, постановлені в нарадчій кімнаті, так і усні ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати та заносені секретарем судового засідання в журнал судового засідання), це підірвало б не просто ідею безперервності судового розгляду, а створило б небезпечні й широкі можливості для перешкоджанню судовому розгляду шляхом подання недобросовісною стороною численних заяв про роз`яснення усіх письмових чи усних ухвал, постановлених судом, що вимагало б проведення окремих судових засідань щодо розгляду кожної такої заяви, що б призвело до надмірного затягування судового провадження та «паралізувало» б роботу суду.
Тобто, безальтернативне відкриття провадження за заявою про роз`яснення будь-якого судового рішення призвело б до ситуації, за якої відбувається відкриття судового провадження заради вирішення питання щодо необхідності роз`яснення будь-якого процесуального рішення в рамках здійснення вже відкритого судового провадження з розгляду справи, розподіленої (переданої) для розгляду слідчому судді, суду в порядку ст.35 КПК. Інакше кажучи, це мало б наслідком відкриття за кожною заявою про роз`яснення окремого судового провадження з дотриманням відповідних вимог щодо складу суду та призначення її до розгляду (без перевірки її на прийнятність) заради роз`яснення процедури здійснення іншого судового провадження, розгляд якого триває.
З огляду на це, висновок про те, що в порядку, передбаченому ст.380 КПК, роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, ухвалені під час судового провадження, а лише ті рішення, якими таке провадження завершено, є цілком обґрунтованим і базується на поєднанні логічного, системного та телеологічного (цільового) методів тлумачення.
Для того, щоб з`ясувати чи можуть бути предметом роз`яснення за процедурою, передбаченою ст.380 КПК усні ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати та занесені секретарем судового засідання в журнал судового засідання (протокольні ухвали), слід також звернути увагу на те, що ця норма розташована у розділі IV «Судове провадження у першій інстанції» в главі 29 «Судові рішення» (одразу після глави 28 «Судовий розгляд») КПК.
За загальним правилом, норми, передбачені в главах 28 і 29 КПК, застосовуються і на інших стадіях кримінального провадження, на що, зокрема, вказують відсильні норми в інших розділах.
Так, за змістом ч.2 ст.418 КПК судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. Аналогічне правило передбачене й щодо рішень суду касаційної інстанції (ч.4 ст.441 КПК). Крім того, за змістом ч.3 ст.539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. Так само, ч.1 ст.306 КПК передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
У зв`язку з цим, з урахуванням наведених вище міркувань, я вважаю, що в порядку ст.380 КПК слідчий суддя, суд наділені повноваженнями щодо роз`яснення або відмови в роз`ясненні лише тих судових рішень, якими завершено відповідне судове провадження щодо розгляду того чи іншого питання, віднесеного до його компетенції. При цьому не можуть бути предметом роз`яснення ухвали слідчих суддів, суду що стосуються процедури підготовки та розгляду вказаних питань.
Системний аналіз КПК дозволяє констатувати, що законодавець, регламентуючи повноваження слідчого судді, судді-доповідача, суду за наслідками перевірки поданих клопотань, скарг на їх прийнятність вживає, зокрема, термінологію «повертає» та «відмовляє у відкритті».
Так, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом подано без додержання вимог статті 150 цього Кодексу, повертає його прокурору, про що постановляє ухвалу (ч.3 ст.151 КПК); слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог статті 155 цього Кодексу, повертає його прокурору, про що постановляє ухвалу (ч.2 ст.156 КПК); слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу (ч.3 ст.172 КПК); у разі встановлення слідчим суддею, що клопотання подано без додержання вимог частини другої цієї статті, слідчий суддя повертає таке клопотання особі, яка його подала, про що постановляє ухвалу (ч.4 ст.244 КПК); слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог цієї статті, повертає його прокурору, слідчому, про що постановляє ухвалу (ч.2 ст.295-1 КПК); слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог статті 297-2 цього Кодексу, повертає його прокурору, слідчому, про що постановляє ухвалу (ч.2 ст.297-3КПК); скарга повертається, якщо:1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ч.2 ст.304 КПК); повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.7 ст.304 КПК); апеляційна скарга повертається, якщо: 1) особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; 2) апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу; 3) апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; 4) апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ч.3 ст.399 КПК); залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження (ч.7 ст.399 КПК); касаційна скарга повертається, якщо: 1) особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; 2) її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу; 3) вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення (ч.3 ст.429 КПК); залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження (ч.4ст.429 КПК), тощо.
Разом з цим, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч.4 ст.304 КПК); суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу (ч.4 ст.399 КПК); суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо: 1) касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку; 2) з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає (ч.2 ст.428 КПК); суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам статті 427 цього Кодексу (ч.3 ст.428 КПК).
Таким чином, можна дійти висновку, що за наслідками перевірки поданих процесуальних звернень на їх прийнятність, рішення про повернення таких звернень постановляються у разі недотримання відповідних умов, передбачених КПК, проте, у разі виправлення недоліків яких, особи можуть повторно їх подати.
На відміну від зазначеного, за наслідками перевірки поданих процесуальних звернень на їх прийнятність, рішення про відмову у відкритті провадження за відповідними процесуальними зверненнями постановляються в тому випадку, коли за жодних обставин такі звернення не підлягають розгляду в будь-якому суді.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК).
Таким чином, враховуючи наведені вище висновки, вважаю, що за наслідками перевірки на прийнятність поданої заяви про роз`яснення протокольної ухвали, яка за жодних умов не підлягає роз`ясненню в порядку ст.380 КПК слідчий суддя, суддя-доповідач, суд має відмовити у відкритті провадження з її розгляду, а відкрите провадження підлягає закриттю з цієї підстави, без розгляду такої заяви по суті.
Суддя ОСОБА_2