1Справа № 335/2660/23 1-кп/335/214/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого подані в рамках кримінального провадження № 0000013 від 04.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду на стадії судового слідства перебуває дане кримінальне провадження.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про надання стороні захисту тимчасового доступу до речей і документів, які місять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні ТОВ « Лайфселл », а саме: інформації про вхідні та вихідні з`єднання, із вказівкою місця виходу в ефір, дати та часу початку, закінчення та тривалості з`єднання, номерів телефону з якими було вчинено з`єднання з використанням номеру НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 в період з 04.01.2023 року по 07.01.2023 року, а також переміщення мобільного пристрою ІМЕІ 1: НОМЕР_2 з номером телефону НОМЕР_1 , та його місцезнаходження в період з 04.01.2023 року по 07.01.2023 року, що перебуває в ТОВ « Лайфселл » ( ), що розташовано за адресою: 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 11 , із обов`язковим зазначенням:

- Адреси розташування базових станцій та азимуту сигналу;

- Типів з`єднання та передачі даних (вхідні та вихідні дзвінки, SMS, MMS, доступ до мережі Internet, переадресація);

- Дати, часу та тривалості з`єднань, послуг з передачі даних, IP-адрес для послуги передачі даних;

- Ідентифікаційних ознак кінцевого обладнання абонентських номерів (ICCID, IMSI, ІМЕІ);

- Дату, час, спосіб зарахування та суму зарахованих на рахунок абонента коштів, номери карток поповнення рахунку;

- За наявності контрактної угоди надати відомості про особу абонента, а також виготовлення копії такої інформації на паперовий чи електронний носій, з метою долучення до матеріалів клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що з 04.01.2023 року по 07.01.2023 року він незаконно утримувався в ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, де до нього застосовувались незаконні методи проведення досудового розслідування.

Оскільки при ньому був мобільний телефон з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 з сім-картою оператора Лайфсел за номером НОМЕР_1 , тому можуть бути підтверджені обставини незаконного утримання його працівниками поліції у відділі поліції.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про зобов`язання прокурора надати суду оригінал відеозйомки, що є додатком до протоколу обшуку від 06.01.2023 року та дослідити його у судовому засіданні.

Також обвинувачений заявив клопотання про визнання доказів недопустимими в порядку ст.ст. 87, 89 КПК України, зокрема просив визнати недопустимими процесуальні документи у даному кримінальному провадженні: повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 06.01.2023 року за ч. 1 ст. 115 КК України; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 10.03.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 10.03.2023 року за ч. 2 ст. 194 КК України; повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 28.03.2023 року за ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України; обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , оскільки вказані документи складені с суттєвим порушенням закону, порушенням права на захист.

Крім того, в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 подано клопотання про призначення у кримінальному провадженні № 0000013 від 04.01.2023 року судової почеркознавчої експертизи, проведення якої просить доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС .

Необхідність у проведенні вказаної експертизи обґрунтував тим, що на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 04.01.2023 року він не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України, не приймав участь у відповідній процесуальній дії, у протоколі про надання доступу до матеріалів (додатковим матеріалам) досудового розслідування від 28.03.2023 року він не розписувався та не робив будь-яких записів, підписи і записи від його імені зроблені іншою особою; також йому не вручались обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а в розписці про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування від 28.03.2023 року підпис від його імені зроблено не ним, а іншою особою. Зазначені процесуальні документи, оригінали яких долучено стороною обвинувачення до матеріалів справи № 335/2660/23 на підтвердження його участі у вказаних процесуальних діях, сфальсифіковано невстановленою особою шляхом підробки.

Крім того, вказує про те, що підписи та рукописні записи в протоколі обшуку від 05.01.2023 року, проведеного у АДРЕСА_2 , від його імені виконано іншою особою.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ст. 290 КПК України сторона обвинувачення не може використовувати докази, не відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, а не вручення обвинувального акту свідчить про не пред`явлення йому остаточного обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000013 від 04.01.2023 року, для об`єктивності та повноти судового розгляду, вважає, що у справі слід призначити судову почеркознавчу експертизу вищевказаних документів, з метою встановлення чи виконано підпис та рукописний текст ОСОБА_4 або іншою особою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , просила їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотань обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Щодо клопотання ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом. Під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування.

За змістом ст. 2, 131, 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, у тому числі забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, та полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Частиною 5 ст. 163 КПК України визначено, що тимчасовий доступ до речей та документів надається стороні кримінального провадження, якщо остання у своєму клопотанні доведе наявність підстав вважати, що речі та документи, до яких планується отримати тимчасовий доступ: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України підставою для надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, є достатність підстав вважати, що відомості, які містять ці речі та документи, можуть бути використані як докази, а іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів неможливо.

Перевіряючи наявність достатніх підстав для надання тимчасового доступу до документів, доступ до яких планує отримати сторона захисту, слідчий суддя враховує таке.

Запровадження інституту тимчасового доступу до речей і документів спрямоване на розширення змагальності в кримінальному провадженні, надання його сторонам рівних можливостей щодо збирання доказів шляхом тимчасового доступу до речей і документів, які у подальшому можуть бути визнані доказами.

Як зазначено вище, однією із умов надання тимчасового доступу є необхідність доведення стороною кримінального провадження, яка звернулася із клопотанням, наявності достатніх підстав вважати, що документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні (п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України).

Тобто, сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про тимчасовий доступ до документів, має довести, що такі документи містять відомості, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На думку обвинуваченого доказами, які можуть підтвердити факт застосування до нього незаконних методів проведення досудового розслідування, зокрема незаконного його утриманні у ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, є роздруківки інформації про вхідні та вихідні з`єднання, із вказівкою місця виходу в ефір, дати та часу початку, закінчення та тривалості з`єднання, номерів телефону з якими було вчинено з`єднання з використанням номеру НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 в період з 04.01.2023 по 07.01.2023, а також переміщення мобільного пристрою ІМЕІ 1: НОМЕР_2 з номером телефону НОМЕР_1 , та його місцезнаходження в період з 04.01.2023 по 07.01.2023, що перебуває в ТОВ « Лайфселл ».

Разом з цим, судом встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополь та м. Запоріжжя) ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006953 від 08.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за заявою ОСОБА_4 щодо протиправних дій з боку співробітників ВП № 1 ЗРУ ГУНП в Запорізькій області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000013.

Отже, в рамках вказаного кримінального провадження № 0006953 під час досудового розслідування мають бути встановлені обставини зазначені заявником ОСОБА_4 щодо можливого застосування до нього незаконних методів проведення досудового розслідування.

За встановлених обставин суд вважає, що стороною захисту не доведено наявність достатніх підстав вважати, що документи, тимчасовий доступ до яких планує отримати сторона захисту, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України унеможливлює постановлення ухвали про надання тимчасового доступу до речей і документів.

З огляду на викладене підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках даного кримінального провадження - немає.

Щодо клопотання ОСОБА_4 про зобов`язання прокурора надати оригінал відеозапису, що є додатком до протоколу обшуку від 06.01.2023 року.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження судом досліджено у судовому засіданні за клопотанням прокурора протокол обшуку від 06.01.2023, відповідно до якого під час досудового розслідування було проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: АДРЕСА_2 . Проведення вищезазначеного обшуку зафіксовано відеозаписом на флеш носій, який є додатком до вищезазначеного протоколу обшуку (т. 2 а.с. 78).

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Питання щодо зобов`язання прокурора надати докази у кримінальному провадженні знаходиться поза межами повноважень суду, оскільки кримінальний процесуальний закон не передбачає для прокурора обов`язку долучати під час судового розгляду всі зібрані в ході досудового розслідування докази, сторона обвинувачення має право на власний розсуд визначати обсяг доказів, необхідних і достатніх для доведення винуватості особи в інкримінованому злочині та притягнення її до кримінальної відповідальності.

В даному випадку прокурор скористався своїм правом та долучив під час судового розгляду протокол обшуку від 06.01.2023 року, додатком до якого є флеш носій з відеозаписом проведеного 06.01.2023 року обшуку. Оцінку вказаним доказам суд надасть в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення у справі.

З огляду на викладене підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про зобов`язання прокурора надати доказ в рамках даного кримінального провадження - немає.

Щодо клопотання ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими в порядку ст.ст. 87, 89 КПК України, зокрема процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні: повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 06.01.2023 року за ч. 1 ст. 115 КК України; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 10.03.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 10.03.2023 року за ч. 2 ст. 194 КК України; повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 28.03.2023 року за ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України; обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Перелічені обвинуваченим процесуальні рішення у поданому клопотанні в розумінні вимог ст. 84 КПК України не є джерелом доказів у даному кримінальному провадженні, тому судом не встановлено передбачених законом підстав для застосування наслідків визначених ст.ст. 87, 89 КПК України.

В даному випадку в ході процедури повідомлення особі про підозру, уповноваженою на те особою, були перевірені підстави здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України, сформоване внутрішнє волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК України, та його підписання, а також доведено інформацію до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту згідно зі ст. 278 КПК України

При цьому суд також враховує, що факт повідомлення особі про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є актом обвинувачення цієї особи у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 314 КПК України суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Будь-яких інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору законом не передбачено.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України та даний перелік є вичерпним. У тому числі відповідно до п. 5 ч. 1 зазначеної норми в обвинувальному акті повинний містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України державне обвинувачення - це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Як визначає ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності,

Стаття 7 КПК України встановлює, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність і диспозитивність.

За положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПК України).

Під час підготовчого судового засідання судом перевірено відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, зокрема зміст обвинувального акту свідчить про те, що в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які саме прокурор вважає встановленим, зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що відповідає положенням ст. 291 КПК України, а тому відсутні підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає зазначеним вимогам КПК України.

Проте суть обвинувачення може бути перевірена лише в ході судового розгляду справи.

За вказаних обставин, підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про визнання доказів недопустимими - немає.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Згідно положень ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до положень ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, у відповідності до загальних засад кримінального провадження та основних засад судочинства, закріплених у законі, сторони кримінального провадження повинні самостійно обґрунтувати у судовому засіданні правову позицію, що викладена у клопотанні.

Разом з тим, у клопотанні про призначення експертизи не вказано на підтвердження, спростування чи з`ясування яких саме обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України слід встановити, необхідно провести вказану експертизу і яке значення для справи мають висновки такої експертизи.

Між тим, з доводів клопотання обвинуваченого слідує, що він вважає, що під час досудового розслідування зазначені ним документи сфальсифіковано невстановленою особою шляхом підробки.

Разом з цим, судом встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополь та м. Запоріжжя) ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006953 від 08.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за заявою ОСОБА_4 щодо протиправних дій з боку співробітників ВП № 1 ЗРУ ГУНП в Запорізькій області , а також у кримінальному провадженні № 0007232 від 06.11.2024 року за ч. 1 ст. 366 КК України за заявою ОСОБА_4 щодо можливого підроблення процесуальних документів працівниками ВП № 1 ЗРУ ГУНП в Запорізькій області у межах кримінального провадження № 0000013.

Отже, в рамках вказаних кримінальних проваджень № 0006953 та № 0007232 під час досудового розслідування мають бути встановлені обставини зазначені заявником ОСОБА_4 щодо можливого підроблення процесуальних документів працівниками ВП № 1 ЗРУ ГУНП в Запорізькій області у межах кримінального провадження № 0000013.

З огляду на викладене підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про призначення судової почеркознавчої експертизи в рамках даного кримінального провадження - немає.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, наведені у клопотаннях обвинуваченого підлягають дослідженню та оцінці судом під час ухвалення остаточного рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 242, 369-371 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про тимчасовий доступу до речей та документів, про зобов`язання прокурора надати оригінал відеозапису обшуку, про призначення судової почеркознавчої експертизи, про визнання доказів недопустимими - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1