Справа № 455/367/25
Провадження № 1-кс/455/82/2025
У Х В А Л А

25 лютого 2025 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні№0000096 від 21.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000096, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2025.

Мотивуючи клопотання посилається на те, що 21.02.2025 у ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області поступило повідомлення від старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску «СмільницяКросценко» ОСОБА_5 про те, що о 13.45 год. 21.02.2025, під час слідування на виїзд з України в Республіку Польща в міжнародному пункті пропуску автомобільного сполучення «Смільниця», ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 , запропонував та надав прикордонному наряду «ПД» інспектору прикордонної служби 2 категорії водієві 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) штаб-сержанту ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 1000 євро, за вирішення питання щодо безперешкодного пропуску через державний кордон України його сина ОСОБА_8 , 1983 р.н.

За даним фактом СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області 21.01.2025 розпочато кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0000096 за ознаками вчинення крмінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України.

21.02.2025, виїздом СОГ на місце події, було виявлено в службовому приміщенні паспортного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в міжнародному пункті пропуску «СмільницяКросценко», на столі грошові кошти: 2 купюри номіналом по 500 євро кожна, cерії та номер: N 2 2002 року випуску, Х 3 2002 року випуску, які в подальшому вилучені протоколом огляду місця події.

Інспектор прикордонної служби 2 категорії водій відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » штаб сержант ОСОБА_9 у рапорті доповів начальнику відділу прикордонної служби, що 21.02.2025 о 13.45 год. у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «СмільницяКросценко» громадянин України ОСОБА_10 , 1957 р.н., запропонував неправомірну вигоду у розмірі 1000 євро за вирішення питання щодо безперешкодного пропуску через державний кордон України. Також, додав, що він попередив його про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вилучені грошові кошти, які є предметом вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину, визнані речовими доказами, необхідно забезпечити зберігання даного речового доказу у незмінному стані, шляхом накладення на нього арешту, тому слідчий просить постановити ухвалу про накладення арешту нагрошові кошти: 2 купюри, номіналом по 500 євро кожна, cерії та номер: N 2 2002 року випуску, Х 3 2002 року випуску, власником та користувачем яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , які є предметом вчиненого злочину і містять на собі сліди вчинення злочину, шляхом заборони права власника та користувача на їх відчуження, розпорядження та користування вказаними грошима, які в рамках даного кримінального провадження визнані речовим доказом та знаходиться при матеріалах кримінального провадження.

Правова кваліфікація частина 1 статті 369 КК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, що згідно до вимог частини 1 статті 172 КПК України не є перешкодою для його розгляду, між тим у клопотанні просив здійснювати його розгляд без участі слідчого та прокурора, клопотання підтримав, просив задовольнити та слухати без фіксації технічними засобами, а тому, вважаю за можливе розглянути таке за його відсутності.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України неприбуття вищевказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Частиною 2 статті 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до положень частини 1 статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до частини 4 статті 107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, ознайомившись із документами долученими до клопотання, дослідивши їх, встановив, що Відділенням поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 21.20.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України.

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, а саме: витягу з ЄРДР №0000096 від 21.02.2025,копії протоколу огляду місця події від 21.02.2025, копії рапорту інспектора прикордонної служби 2 категорії водія відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » штаб сержанта ОСОБА_11 від 21.02.2025 та копії постанови про визнання речовим доказом від 21.02.2025, беручи до уваги те, щовищевказанігрошові кошти, а саме: 2 купюри номіналом по 500 євро кожна, cерії та номер: N 2 2002 року випуску, Х 3 2002 року випуску, є речовим доказом по справі, з метою забезпечення збереження речового доказу до завершення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, попередження незаконного відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування по кримінальному провадженні, на переконання слідчого судді клопотання слід задовольнити.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 219, 294, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні№0000096 від 21.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, а саме: 2 купюри номіналом по 500 євро кожна, cерії та номер: N 2 2002 року випуску, Х 3 2002 року випуску, власником та користувачем яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , які є предметом вчиненого злочину і містять на собі сліди вчинення злочину, шляхом заборони права власника та користувача на їх відчуження, розпорядження та користування вказаними грошима, які в рамках даного кримінального провадження визнані речовим доказом та знаходиться при матеріалах кримінального провадження.

Звернути увагу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або особи, на зберігання якій передано майно, на необхідність забезпечення належних умов зберігання речових доказів.

Роз`яснити, що згідно частини 4 статті 100 КПК України у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу особа зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1