Справа № 591/64/25
Провадження № 1-кс/591/1213/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000004 від 03.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Під час досудового розслідування було проведено огляд домоволодіння, під час якого виявлено та вилучено ряд речей, які 04.01.2025 були визнані речовими доказами, а ухвалою слідчого судді від 06.01.2025 року на вказані речі було накладено арешт та визначено місце зберігання. Проте, на даний час у кримінальному проваджені призначена експертиза та виникла необхідність у зміні місця зерігання речових доказів для забезпечення спецальних умов зберігання вилученого майна. За таких обставин, відповідно до ст.ст. 167,170 КПК України просив визначити інше місце зберігання арештованого майна.

В судове засідання слідчий надіслав заяву про можливість розгляду клопотання без його участі, клопотання підтримав.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень Кримінальним процесуальним кодексом України.

Водночас, питання збереження речових доказів, зокрема визначення місця їх зберігання - не віднесено до повноважень слідчого судді і не регулюється ст.ст.167, 170 КПК України, на які посилався слідчий, мотивуючи своє клопотання, а також ст.173 КПК України, якою встановлено вимоги до ухвали слідчого судді у разі задоволення клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.2 ст. 100 КПК України, речовий доказ наданий на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства визначені Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затверджена наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125 (далі - Інструкція).

Зокрема, порядок та місце зберігання вилученої в ході досудового слідства кримінальної справи вогнепальної і холодної зброї та боєприпасів визначено п.16 Інструкції.

Цією нормою встановлено, що зберігання таких речових доказів проводиться тільки в господарчих підрозділах Міністерства внутрішніх справ (далі МВС), Головних управлінь Міністерства внутрішніх справ (далі ГУ МВС), управлінь Міністерства внутрішніх справ (далі УМВС), Служби безпеки України (далі СБУ), Головних управлінь та управлінь СБУ після перевірки та дослідження в державних судово-експертних установах. У разі необхідності поміщення зразків боєприпасів, вогнепальної або холодної зброї до натурно-довідкових колекцій вони за узгодженням зі слідчим, який розслідує кримінальну справу, можуть зберігатись у державних судово-експертних установах до отримання відповідного рішення суду.

Речові докази у вигляді вибухових речовин передаються для зберігання на склади військових частин або відповідних державних підприємств (організацій), отруйні та сильнодіючі речовини передаються на склади організацій, які мають відповідний дозвіл на їх зберігання і де є належні умови для зберігання, за узгодженням чи з відома їх керівництва (командування).

У разі вилучення зброї, бойових припасів, військового спорядження, яке належить військовим частинам та установам Міністерства оборони, СБУ, МВС України, а також іншим міністерствам та відомствам, співробітники яких мають право мати табельну зброю та боєприпаси до неї, вони підлягають здачі на зберігання за належністю, якщо це не призведе до ускладнення проведення дізнання, досудового слідства або судового розгляду.

Таким чином, положення чинного законодавства визначають порядок і місце зберігання речових доказів, коло осіб, на яких покладено обов`язок належного зберігання.

В той же час, питання передачі на зберігання речового доказу чи зміни місця зберігання речового доказу на стадії досудового розслідування до компетенції слідчого судді не належить.

Таким чином, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1