В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2025 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000843 від 03.03.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, українки, не одруженої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, фізичної-особи підприємця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , 25 лютого 2024 року, у період з 09 год. 10 хв. по 13 год. 40 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно, викрала наушники марки «Apple» моделі AirPods Max, чорного кольору, вартістю 22 300 гривень з гарантією вартістю 1 800 гривень, які знаходили на ліжку спальної кімнати та належать потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого, викрадене майно заклала до ломбарду «ЄВ. РО. Фінанси», що за адресою м. Львів вул. Городоцька, 167

Вказаними діями ОСОБА_4 завдала потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоди на загальну суму 24 100 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винною, підтвердила вищезазначені обставини та надала суду показання про те, що все викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності та нею не оспорюється. У вчиненому щиро розкаялась та просила суд суворо її не карати, вказавши, що повністю усвідомила протиправність своїх дій. Крім того зазначила, що шкода потерпілому відшкодована часткова.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні підтвердив часткове відшкодування йому шкоди обвинуваченою ОСОБА_4 , просив останню суворо не карати, при призначення покарання поклався на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченої та кваліфікація її дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, роз`яснивши обвинуваченій, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, при яких таке вчинено.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та повне визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Щодо особи обвинуваченої, то встановлено, що ОСОБА_4 на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не судима.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового терміну, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки виправлення останньої, на думку суду можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання є достатнім для того, щоб винна в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення.

Витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати виною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням та визначити іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, а саме DVDR диск, ємкістю 4,7 Гб залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1