Справа № 606/70/25 р.
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2025 року м.Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000016 від 15 січня 2025 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, жителю АДРЕСА_1 , непрацюючому, судимому, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до Теребовлянського районного суду Тернопільської області із клопотанням в рамках кримінального провадження №0000016 від 15 січня 2025 року, розпочатого за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 .

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи судимим 08.08.2018 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, маючи незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин: в ніч з 14 на 15 січня 2025 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом скутером марки «Honda» моделі «DIO», належним ОСОБА_6 , який зберігався у господарському приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, у вказаний період часу ОСОБА_4 проник у господарське приміщення за адресою: АДРЕСА_2 і скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, переслідуючи корисливі цілі, не маючи законних підстав для розпоряджання та керування, заволодів транспортним засобом - скутером марки «Honda» моделі «DIO», а саме виштовхав його із господарського приміщення, сів за кермо та не приводячи у дію механізм двигуна скутера, перекотив його до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , отримавши тим самим можливість розпорядитися ним на власний розсуд.

24 січня 2025 року в межах кримінального провадження №0000016 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав із мотивів, наведених у ньому, та просить його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими старший слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується наступними матеріалами, зокрема: заявою ОСОБА_4 від 16.01.2025 року, в якій він вказав, що 15.01.2025 року близько 05 год. 00 хв. незаконно заволодів транспортним засобом, письмовим поясненням ОСОБА_4 від 16.01.2025 року, в якому зазначив, що в ніч з 14 на 15 січня 2025 року заволодів мопедом, який знаходився в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 , в протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 24.01.2025 року, в якому пояснив, що 15 січня 2025 року він в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 викотив із гаража транспортний засіб скутер марки «Honda» моделі «DIO», протоколами огляду місця події від 15 січня 2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 15.01.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.01.2025 року, висновками експерта №СЕ-19/120-25/797-Д від 20.01.2025 року та №СЕ-19/120-25/708-Д від 21.01.2025 року, та іншими доказами.

На даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики, передбачені унктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню чи судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , вдалось дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності здійснення позапроцесуальних дій зазначеною особою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Санкцією ч.2 ст.289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Іншого більш м`якого покарання не передбачено. Існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинення ним злочину, може навмисно переховуватись від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення відповідальності. Також вказаний ризик підтверджується тим, що в підозрюваного ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки в суспільстві, він не працює і не навчається.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

2)вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Посилаючись на існування ризику продовження злочинної діяльності слід врахувати відомості про репутацію підозрюваного, наявність судимостей за корисливі злочини та те, що ОСОБА_4 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому з проникненням у приміщення. Вказане свідчить про схильність підозрюваного до протиправної поведінки, оцінюючи характер якої та неприйняття моральних засад суспільства, існує ризик того, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, зокрема, пов`язаний із незаконним впливом на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, не виключено що із застосуванням насильства.

Більше того, зважаючи на характер злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу може створити загрозу для суспільства.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, що узгоджується із санкціями статті, за якою обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 .

Інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діяння, у якому він підозрюється. Не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший запобіжний захід зможе належним чином усунути ризики, які передбачені пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Більш м`який запобіжний захід буде неспроможний їх нівелювати, а тому його застосування є недоцільним.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту відповідає особі підозрюваного, забезпечить його належну процесуальну поведінку та зможе запобігти настанню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами статей 36,40,132,176-178,181,184,194 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, судимого, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період із 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., окрім часу, необхідного і достатнього для прибуття та перебування в найближчому укритті під час повітряної тривоги в умовах воєнного стану в Україні.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибуття за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Встановити строк дії ухвали до 27 березня 2025 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язується прибути до місця свого проживання. Копію ухвали вручити ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 28 січня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1