Справа №592/706/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/115/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2025 року, на задоволення клопотання старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.156, ч. 3 ст.156-1, ч.ч. 2, 3 ст.301, ч.ч. 3, 4 ст.301-1 КК України ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 16 березня 2025 року включно.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтовування своїх вимог, захисник посилається на те, що його підзахисний категорично заперечує обґрунтованість повідомленої йому підозри з вказівкою на те, що жодних неправомірних дій не вчиняв, і висновки слідчого судді в цій частині є помилковими.

Також, як зазначає апелянт, при встановленні ризиків, на які посилався у клопотанні слідчий, слідчий суддя обмежився лише загальним формулюванням, і, фактично, докази на їх підтвердження надані не були. В той же час, ОСОБА_7 має хвору матір, з якою мешкав, він є військовослужбовцем, має місце несення служби, що вказує на відсутність ризику можливого переховування від слідства чи суду. Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків не існує, оскільки вказані особи вже допитані, а відсутність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що останній є особою, раніше несудимою.

Крім того, слідчий суддя не врахував того, що ОСОБА_7 є офіцером групи безпілотних систем штабу, є інвалідом III групи довічно, має ряд хвороб, проте, все одно став на захист країни, будь-кому фізичної шкоди не завдав, і у даному випадку вимога ізоляції його від суспільства в умовах слідчого ізолятору жодним чином не виправдовується, а мотиви, викладені в оскаржуваній ухвалі, є недостатніми для продовження останньому строку дії найсуворішого запобіжного заходу.

Також, апелянт зазначає, що слідчий суддя постановив не визначати розмір застави, проте даний висновок заснований на порушенні кримінально-процесуального закону, адже кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не відноситься до категорії виключних випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КК України, коли суд вправі не визначати розмір застави.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційних доводів та вимог, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі та, врахувавши усталену практику ЄСПЛ, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення поданого слідчим клопотання.

Так, звертаючись до слідчого судді з клопотанням щодо необхідності продовження підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 156-1, ч.ч.2,3 ст. 301, ч.ч.3,4 ст. 301-1 КК України, ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначав про те, що підозра, повідомлена останньому за вказаними злочинами, є обґрунтованою, а ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зменшили та існують і на даний час. При цьому, слідчий вказував, що завершити досудове розслідування до строку дії попередньої ухвали, якою ОСОБА_7 було продовжено строк дії вказаного запобіжного заходу, неможливо, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти зазначеним ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Перевіряючи доводи поданого клопотання, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості двох малолітніх осіб, суворість покарання, яке загрожує останньому у разі доведеності його вини, та що ризики, на які посилався слідчий, залишились актуальними.

При цьому, слідчим суддею було враховано, що обставини, які перешкоджають закінченню досудового слідства, а саме, що не отримані висновки судово-психологічних експертиз відносно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , судової семантико-текстуальної експертизи щодо змісту переписок ОСОБА_7 з потерпілими, не проведена психолого-психіатрична експертиза з підозрюваним, не отримані відповіді на постанови про проведення слідчих (розшукових) дій на інших територіях з метою встановлення та допиту потерпілих та свідків, не отримано висновки психологів за результатами проведення допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 у відділенні захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус), не виконані вимоги ст. 290 КПК України, а саме не ознайомлено потерпілих, підозрюваного та захисника з матеріалами кримінального провадження.

Саме з врахуванням зазначеного, слідчий суддя і дійшов висновку про доведеність доводами слідчого необхідність продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що спрямовано на запобігання ОСОБА_7 спробам переховуватись від органу досудового органу та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити ті, по яким йому оголошено підозру та задовольнив вимоги поданого слідчим клопотання.

При цьому, доводами апеляційної скарги правильність такого висновку жодним чином не спростовано, з огляду на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З врахуванням того, що злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у вчиненні яких, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , становлять небезпеку для суспільства, в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав є виправданим продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів захисника про те, що повідомлена його підзахисному підозра є необґрунтованою і він інкримінованих йому злочинів не вчиняв, то колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження доказів для висновку щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри достатньо, а винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінальних правопорушень буде встановлено під час розгляду судом даної справи по суті.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ті обставини, що ОСОБА_7 є офіцером групи безпілотних систем штабу, інвалідом III групи довічно, та маючи ряд хвороб, став на захист країни, не є тими беззаперечними обставинами, за яких до останнього можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід.

Крім того, на спростовування доводів захисника, колегія суддів зауважує, що в оскаржуваному рішенні знайшли своє відображення підстави, за яких слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 не було визначено розмір застави, з посиланням на те, що останній підозрюється у вчиненні злочину з застосуванням насильства, зокрема психологічного характеру щодо особи, яка в силу свого малолітнього віку та відсутності специфічного життєвого досвіду, рівня розвитку, не здатна запобігти посяганню на свою статеву свободу та недоторканість.

Інших беззаперечних обставин, які б свідчили про недоцільність продовження ОСОБА_7 строку дії раніше застосованого запобіжного заходу, апелянтом не наведені, а обставин, за яких останньому можливо було б змінити вказаний запобіжний захід на більш м`який, як просить в апеляційній скарзі захисник, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування, як просить апелянт, відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4