печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

захисника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за заявою захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 від розгляду судового провадження № 757/8651/25-к за клопотанням старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 у межах кримінального провадження № 0002768 від 18.12.2024,

УСТАНОВИВ:

У провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду судового провадження № 757/8651/25-к за клопотанням старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 у межах кримінального провадження № 0002768 від 18.12.2024.

В обґрунтування відводу сторона захисту зазначає, що слідчим суддею ОСОБА_6 не було оголошено перерву для вирішення Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду клопотання сторони захисту про передання відповідної судової справи (кримінального провадження) до Вищого антикорупційного суду, у зв`язку з чим, в останнього виник сумнів в неупередженості слідчого судді.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід підтримав, просив її задовольнити та відвести слідчого суддю від розгляду даного клопотання.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо заявленого відводу.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду заяви повідомлені належним чином.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали провадження, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Сторона захисту зазначила, що слідчим суддею ОСОБА_6 не було оголошено перерву для вирішення Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду клопотання сторони захисту про передання відповідної судової справи (кримінального провадження) до Вищого антикорупційного суду, у зв`язку з чим, в останнього виник сумнів в неупередженості слідчого судді.

Наряду з вказаним, під час судового розгляду даної заяви за наданими матеріалами, не встановлено наявність певної особистої заінтересованості слідчого судді, певних її прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін при розгляді клопотання.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Таким чином, суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_6 , що унеможливлювало б постановлення ним об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.

Одночасно слідчий суддя звертає увагу на те, що у вступній частині ухвали, проголошеній за правилами, передбаченими частиною другою ст. 376 КПК України, помилково зазначено номер судового провадження № 757/8649/25-к, замість правильного № 757/8651/25-к.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву залишити без задоволення.

Ухвала судді не підлягає оскарженню.

Суддя ОСОБА_1