Справа №463/2959/25
Провадження №1-кс/463/3760/25
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

23 квітня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , власика майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000391 від 26.03.2024, за підозрою військовослужбовців лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, а також за підозрою директора і засновника ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» за ч. 5 ст. 191 КК України,

встановила:

слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000391 від 26.03.2024, за підозрою військовослужбовців лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, а також за підозрою директора і засновника ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» за ч. 5 ст. 191 КК України, про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 ,покликався на те, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000391 від 26.03.2024, за підозрою військовослужбовців лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, а також за підозрою директора і засновника ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» за ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідування кримінального провадження встановлено, що 07.03.2023 між військовою частиною НОМЕР_2 (, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) і ТОВ «Пак-Сервіс 2022» (ЄРДПОУ 45105629) укладено договір №17 щодо закупівлі за державні кошти меду для харчування військовослужбовців. Таким чином, укладено договір на постачання меду у стіках загальною кількістю 9 млн. штук стіків, по 20 гр. кожний стік, по ціні 3,39 грн. за одиницю, на суму 30 510 000, 00 грн., якість меду згідно договору має відповідати вимогам технічних умов У 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови» (в яких передбачено такі ж самі вимоги по якості як і в ДСТУ 4497:2005). Протягом 2023 року ТОВ «Пак-Сервіс 2022» здійснив поставку визначеної продукції меду до військової частини НОМЕР_2 в 2023 році, а пакування також проводилось упродовж 2023 року.

Відповідно до п. 5.3 вищевказаного договору № 17 від 07.03.2023, вважається порушенням вимог до маркування, тари та упаковки, а також товар, що не відповідає вимогам нормативних документів та цьому договору, вважається не поставленим.

Відповідно до п. 4.1.4 вищевказаного ДСТУ 4497:2005, за фізико-хімічними показниками мед натуральний повинен відповідати нормам, а саме у тому числі, що наступні показники: масова частка відновлювальних цукрів (до безводної речовини), %, має бути не менше 70,0; масова частка сахарози (до безводної речовини), % не більше 6,0; діастазне число (до безводної речовини), од. Готе, не менше 10,0.

Такі ж самі вимоги до якості меду натурального зазначені в технічних умовах 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», затвердженого Міністром оборони України 02.10.2020 (1).

Так, по відібраним 3-м зразкам у стіках меду з контейнерів військової частини НОМЕР_2 , які були поставлені ТОВ «ПАК СЕРВІС 2022», згідно експертних висновків ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № 000588 д.к./24 від 12.04.2024, №000587 д.к./24 від 12.04.2024, № 000586 д.к./24 від 12.04.2024, мед натуральний квітковий масою нетто 20 грам, не відповідає ДСТУ 4497:2005 по показникам фізико-хімічним випробуванням, а саме: масова частка сахарози, де МДР за нормативними документами не більше 6%, а за результатами досліджень показник складає 7,8 %, тобто по ДСТУ не відповідає.

Діастазне число, од. Готте, де МДР за нормативними документами не менше 10 од. Готе, а за результатами досліджень 1,97, тобто по ДСТУ не відповідає.

Масова частка відновлювальних сахарів, де МДР за нормативними документами не менше 70 %, а за результатами досліджень 66,6, тобто по ДСТУ не відповідає.

Отже, мед, поставлений ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» до військової частини НОМЕР_2 не відповідає по якості вимогам ДСТУ 4497:2005, технічним умовам 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», а тому згідно п. 5.3 вищевказаного договору № 17 від 07.03.2023 мед вважається не поставленим.

Закупівля вказаної неякісної продукції меду може свідчити про фальсифікацію виробником і постачальником ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» в особі директора ОСОБА_11 і головним бухгалтером ОСОБА_12 вказаного продовольства меду з подальшим його постачанням, в результаті чого мед втратив якість.

Постачання з боку ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» в особі директора

ОСОБА_11 і головного бухгалтера ОСОБА_12 неякісного меду також свідчить про видання військовослужбовцями лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_1 недостовірних протоколів випробувань, із зазначенням, що мед відповідає вимогам ДСТУ, хоча в дійсності не усі показники ДСТУ перевірялись військовослужбовцями лабораторії військової частини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в порушення вимог чинного законодавства, в результаті чого до військової частини НОМЕР_2 було поставлено неякісний мед на 30 510 000 грн.

Відповідно п. 3.2.2.5 технічних умов 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», затвердженого Міністром оборони України 02.10.2020 (1), мед натуральний повинен відповідати вимогам цієї даних технічних умов Міноборони та виготовлятися згідно з ДСТУ, ГСТУ, СОУ, ТУ У, ТУ виробника або іншої чинної нормативної документації за технологічними інструкціями та рецептурами виробника, затвердженими у встановленому порядку із дотриманням санітарних норм та правил відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно пунктів 3.7.1 і 3.7.2, вищевказаних технічних умов

8010185.001-2001, відбирання проб для контролю якості проводять згідно нормативно-технічної документації на кожен вид продукту. Визначення показників безпечності та якості проводять відповідно до методів контролю нормативно-технічної документації на кожен вид продукту.

Згідно п.13 Постанови Кабінету Міністрів України №833 від 14.06.2002 «Про затвердження Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень», при незадовільних результатах дослідження, навіть за одним показником, проводиться повторний відбір зразків з тієї самої партії у подвійній кількості. Результати повторних досліджень є остаточними.

Проте, у порушення вимог вищевказаного законодавства, командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 затверджено протоколи випробувань щодо якості меду 26.05.2023, 07.07.2023, 14.07.2023, 05.08.2023, 18.08.2023, начальником відділення хімікотоксилогічного та радіологічного заступником начальника лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 затверджено протоколи випробувань щодо якості меду 02.09.2023; заступником командира військової частини НОМЕР_1 т.в.о. начальником лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 затверджено два протоколи випробувань якості меду 18.10.2023; начальником лабораторії безпечності харчових продуктів заступником командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 затверджено протоколи випробувань 21.09.2023 та 04.10.2023, при цьому повна перевірка щодо якості меду згідно вищевказаного законодавства не проводилась, що може вказувати на недбалість з боку вказаних військовослужбовців і як наслідок поставленням ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» неякісного меду до військової частини, в результаті чого директор і засновник ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» ОСОБА_13 заволодів грошовими коштами у сумі 30 510 000 грн.

28.03.2025 ОСОБА_13 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а 29.03.2025 військовослужбовцям ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 425 КК України.

16.04.2025 слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 , на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львові від 17.03.2025 проведено обшук за місцем знаходження військової частини НОМЕР_3 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Ксіомі Мі 10 TP» з IMEI: НОМЕР_4 і IMEI: НОМЕР_5 із сімкартами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який знаходиться у власності начальника лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 .

До початку розгляду клопотання про арешт майна по суті слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 подав заяву про слухання справи у його відсутності просив таке задовольнити.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 та власник майна - ОСОБА_4 у судовому засіданні проти поданого клопотання заперечили, просили у задовволенні такого відмовити.

Проте неприбуття слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку представника власника майна та власника майна слідча суддя дійшла наступних висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 26.03.2024 до ЄРДР за №0000391 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 425 КК України /а.с. 1-17/.

Слідчою суддею встановлено, що згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що 07.03.2023 між військовою частиною НОМЕР_2 (, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) і ТОВ «Пак-Сервіс 2022» (ЄРДПОУ 45105629) укладено договір №17 щодо закупівлі за державні кошти меду для харчування військовослужбовців. Таким чином, укладено договір на постачання меду у стіках загальною кількістю 9 млн. штук стіків, по 20 гр. кожний стік, по ціні 3,39 грн. за одиницю, на суму 30 510 000, 00 грн., якість меду згідно договору має відповідати вимогам технічних умов У 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови» (в яких передбачено такі ж самі вимоги по якості як і в ДСТУ 4497:2005). Протягом 2023 року ТОВ «Пак-Сервіс 2022» здійснив поставку визначеної продукції меду до військової частини НОМЕР_2 в 2023 році, а пакування також проводилось упродовж 2023 року.

Так як встановлено досудовим слідством мед, поставлений ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» до військової частини НОМЕР_2 не відповідає по якості вимогам ДСТУ 4497:2005, технічним умовам 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», а тому згідно п. 5.3 вищевказаного договору № 17 від 07.03.2023 мед вважається не поставленим.

Закупівля вказаної неякісної продукції меду може свідчити про фальсифікацію виробником і постачальником ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» в особі директора ОСОБА_11 і головним бухгалтером ОСОБА_12 вказаного продовольства меду з подальшим його постачанням, в результаті чого мед втратив якість

Також слідчою суддею встановлено, що 16.04.2025 слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 , на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львові від 17.03.2025 проведено сакціонований обшук за місцем знаходження військової частини НОМЕР_3 , яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Ксіомі Мі 10 TP» з IMEI: НОМЕР_4 і IMEI: НОМЕР_5 із сімкартами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який знаходиться у власності начальника лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 /а.с. 24-30/.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В силу вимог ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України).

Сукупний аналіз вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства вказує на те, що статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку, незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається. Крім того, задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого під час обшуку майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося.

Дозвіл на відшукання певних речей, який надається слідчим суддею, не створює умов для їх автоматичного арешту. Натомість, вилучення речей, щодо яких надано дозвіл на відшукання, та як наслідок набуття такими речами статусу тимчасово вилученого майна, відбувається виключно за наявності достатніх підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Дотримання умов, за яких майно набуває статусу тимчасово вилученого, відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до яких будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який створює таке обмеження, повинен мати належні правові підстави для його здійснення.

Набуття вилученими речами статусу тимчасово вилученого майна створює правові підстави задля перевірки наявності відповідних фактичних обставин для його вилучення та утримання у сторони обвинувачення.

Крім того, вимогами ч. 1 ст. 100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, все майно, вилучене під час обшуку, має статус тимчасово вилученого майна безвідносно того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання. З метою ж недопущення необґрунтованого обмеження права власності особи під час кримінального провадження законодавцем визначений строк, у межах якого слідчий/прокурор зобов`язані звернутись із клопотанням про його арешт. Або ж у іншому випадку якнайшвидше повернути таке майно власнику.

В свою чергу, внаслідок арешту майна на підставі судового рішення правовий режим вилученого майна із режиму «тимчасово вилучене майно» трансформується у «арештоване майно» із відповідною правовою підставою, визначеною ч. 2 ст. 170 КПК України (як речовий доказ, предмет спеціальної конфіскації, конфіскації або майно, що може бути предметом відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення).

Постановою слідчго другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 , про визнання предметів речовими доказами та прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 16.04.2025 вказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000391 від 26.03.2024.

Таким чином, арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження. У разі повернення майна власникові (користувачеві) речові докази та сліди на них можуть бути втрачені, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Згідно з ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчою суддею взято до уваги доводи адвоката ОСОБА_3 та власника майна ОСОБА_4 щодо накладення арешту на мобільний телефон, однак на даному етапі слідства такі доводи не знайшли свого підтвердження.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження.

При цьому, слідча суддя враховує практику ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі "Узан та інші проти Туреччини"/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08). Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо. Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна ОСОБА_4 , про які йдеться в клопотанні слідчого, з метою виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи наведене накладення арешту на вилучене майно має важливе значення, зокрема, надасть можливість використати вказане майно як доказ у кримінальному провадженні, вилучене майно саме по собі або в сукупності з іншими речами та документами має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечить проведення необхідних експертиз. Є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На підставі вищенаведеного слідча суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та врахувавши правові підстави для накладення арешту на майно, а також те, що вищевказане майно визнано речовим доказом, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, з урахуванням зазначених положень діючого КПК України дійшла обґрунтованого висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на майно, яке вилучено 16.04.2025 під час обшуку.

Таким чином, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність накладення арешту на вищевказане майно.

Відтак слідча суддя дійшла висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту підлягає до задоволення.

Одночасно слід роз`яснити власнику чи володільцю майна, що ч. 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000391 від 26.03.2024, за підозрою військовослужбовців лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, а також за підозрою директора і засновника ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» за ч. 5 ст. 191 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно 16.04.2025 при обшуку військової частини НОМЕР_3 , яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на мобільний телефон «Ксіомі Мі 10 TP» з IMEI: НОМЕР_4 і IMEI: НОМЕР_5 із сім картами номерів НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який знаходиться у власності начальника лабораторії безпечності харчових продуктів військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити слідчому другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 24.04.2025 о 09.30 год.

Слідча суддя ОСОБА_1