Справа № 308/353/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 поданої в особі уповноваженого представника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Ужгородського РУП Головного управління національної поліції в Закарпатській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, -

у с т а н о в и в:

04 грудня 2024 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_2 подана в особі уповноваженого представника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Ужгородського РУП Головного управління національної поліції в Закарпатській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно зі скаргою та додатками до неї вбачається, що громадянин ОСОБА_2 у 2001 році звернувся із заявою про скоєння кримінальних злочинів.

Вказує, що повторно у березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Ужгородської міськрайонної прокуратури та дізнався, що постанова про порушення кримінальної справи №6202603 за його заявою скасована.

Вказує, що 18.05.2015 року слідчим відділенням Ужгородського РВ УМВС в Закарпатській області розпочато розслідування кримінального провадження за №0000789 за ознаками кримінального злочину передбаченого ст. 388 КК України.

29.07.2015 року старшим слідчим Ужгородського РВ УМВС було винесено постанову про проведення бухгалтерсько-аудиторської ревізії.

08.06.2015 року гр. ОСОБА_2 визнано потерпілим і вручено відповідну пам`ятку.

У липні 2019 року заявнику стало відомо про закриття кримінального провадження.

14 серпня 2019 року слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду винесла ухвалу, якою скасувала постанову про закриття кримінального провадження як незаконну і не відповідаючу вимогам КПК.

06.04.2020 року було направлено скаргу на ім`я начальника ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4

15.08.2024 року заявником було направлено заяву на ім`я керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 про активізацію досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

11.11.2024 року було направлено на ім`я начальника СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області адвокатський запит про повідомлення результатів досудового розслідування.

25.11.2024 року отримано відповідь на даний адвокатський запит.

З огляду на викладене, заявник вважає бездіяльність посадових осіб Ужгородського РУП Головного управління національної поліції в Закарпатській області незаконною та просить слідчого суддю:

1. встановити термін строку подання скарги на бездіяльність органів досудового розслідування СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області початком дії якого вважати 25.11.2024 року дату отримання відповіді на адвокатський запит;

2. відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.307 КПК України винести ухвалу про проведення додаткових слідчих дій в процесі розслідування кримінального провадження за №0000789 від 18.05.2015 р.:

2.1. провести бухгалтерсько-аудиторську ревізію згідно винесеної постанови від 29 липня 2015 року старшим слідчим Ужгородського РВ УМВС капітаном поліції ОСОБА_6 .

2.2. провести допит наступних осіб на предмет встановлення обставин скоєння злочину:

2.2.1. ОСОБА_7 - голову праління Райкоозаготпрому;

2.2.2. ОСОБА_8 - голову праління Ужгородської райспоживспілки;

2.2.3. ОСОБА_9 - голову Закарпатської облспоживспілки;

2.2.4. Головного бухгалтера Ужгородської райспоживспілки, яка проводила оформлення документів по передачі майна від Райкоозаготпрому по борговим зобов`язанням перед ВКК "Редія";

3. Зобов`язати слідчий відділ Ужгородського РУП ГУНП витребувати інвентарну справу №4368 відносно Райкоозаготпрому за адресою: АДРЕСА_1 ;

4. Згідно п.1 ст.14 КПК України "для забезпечення сторонам кримінального провадженнявимог розумного строку встановити процесуальні строки розслідування кримінального провадження в межах граничного терміну передбаченого чим Кодексом".

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 04 грудня 2024 року, справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1

Судовому розгляду скарги передує процесуальна діяльність слідчого судді, метою якої є належна організація та ефективне проведення її розгляду. Ознайомившись зі скаргою та додатками до неї, слідчий суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження по даній скарзі необхідно відмовити, з огляду на таке. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 304 КПК України під час вирішення питання про відкриття провадження за скаргою слідчий суддя має перевірити наявність у скаржника права на подання скарги, дотримання встановленого строку оскарження, можливість оскарження відповідного рішення, дії чи бездіяльності згідно з законом та можливість розгляду скарги в цьому суді.

Лише наявність всіх наведених умов є підставою для відкриття провадження за скаргою та її розгляду по суті. В іншому випадку слідчий суддя має повернути скаргу чи відмовити у відкритті провадження.

Статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) серед основних засад кримінального провадження, передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зміст якого розкривається у ст. 24 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Дана скарга в частині звялених вимог заявника, які він просить задовольнити , а саме :

1. встановити термін строку подання скарги на бездіяльність органів досудового розслідування СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області початком дії якого вважати 25.11.2024 року дату отримання відповіді на адвокатський запит;

2. відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.307 КПК України винести ухвалу про проведення додаткових слідчих дій в процесі розслідування кримінального провадження за №0000789 від 18.05.2015 р.:

2.1. провести бухгалтерсько-аудиторську ревізію згідно винесеної постанови від 29 липня 2015 року старшим слідчим Ужгородського РВ УМВС капітаном поліції ОСОБА_6 .

2.2. провести допит наступних осіб на предмет встановлення обставин скоєння злочину:

2.2.1. ОСОБА_7 - голову праління Райкоозаготпрому;

2.2.2. ОСОБА_8 - голову праління Ужгородської райспоживспілки;

2.2.3. ОСОБА_9 - голову Закарпатської облспоживспілки;

2.2.4. Головного бухгалтера Ужгородської райспоживспілки, яка проводила оформлення документів по передачі майна від Райкоозаготпрому по борговим зобов`язанням перед ВКК "Редія";

3. Зобов`язати слідчий відділ Ужгородського РУП ГУНП витребувати інвентарну справу №4368 відносно Райкоозаготпрому за адресою: АДРЕСА_1 ;

4. Згідно п.1 ст.14 КПК України "для забезпечення сторонам кримінального провадження вимог розумного строку встановити процесуальні строки розслідування кримінального провадження в межах граничного терміну передбаченого чим Кодексом" - не є предметом розгляду в межах передбачених ст. 303 КПК України.

Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора і слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування віднесено до повноважень слідчого судді та урегульовано главою 26 КПК України, якою чітко встановлені межі розгляду та вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарг. Також кримінально-процесуальним законом встановлені певні процедури оскарження, дотримання яких є обов`язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Таким чином перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні є вичерпним. Згідно ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вбачається з прохальної частини скарги перед слідчим суддею порушується питання, зокрема, про винесення ухвали про проведення додаткових слідчих дій в процесі розслідування кримінального провадження за №0000789 від 18.05.2015 р. (проведення ревізії та допит свідків) та зобов`язання слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП витребувати інвентарну справу №4368 відносно Райкоозаготпрому за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Так, слідчий діє в межах своїх повноважень та проводить слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя не має права втручатись в процесуальну діяльність слідчого, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Приписи ст. 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя не є стороною обвинувачення та відповідно не може давати вказівки або зобов`язати слідчого вчинити ті чи інші слідчі дії, навіть якщо їх вчинення є доцільним. При вирішенні питання про необхідність виконання слідчих дій слідчий та прокурор є цілком самостійним.

Слідчий суддя зауважує, що вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, викладений у ст.303 ЦПК України.

Разом з тим, з поданої до суду скарги не вбачається, що заявник оскаржує рішення, дії чи бездіяльність, перелік яких встановлено ст. 303 КПК України. Отже, із викладеного слідує, що у скарзі порушені перед слідчим суддею питання, які не відносяться до повноважень слідчого судді, не входить до переліку дій, бездіяльності та рішень, які підлягають оскарженню слідчому судді та визначених ст.303 КПК України.

При цьому, слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого або ж прокурора приймати конкретні рішення у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, оскільки слідчий та прокурор є незалежними у своїй процесуальній діяльності та ніхто не має права втручатися у їх діяльність, окрім випадків, передбачених ст. ст. 36, 40, 303 КПК України.

Як вбачається з прохальної частини скарги перед слідчим суддею порушується питання, зокрема, про: встановлення слідчим суддею процесуальних строків розслідування кримінального провадження в межах граничного терміну передбаченого чим Кодексом.

При цьому, за змістом ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Отже, кримінально-процесуальним законом визначена процедура оскарження недотримання розумних строків шляхом звернення до прокурора, а не до слідчого судді, і лише у тому випадку, якщо прокурором буде прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, у суб`єкта звернення виникає право в порядку, передбаченому п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України звернутися до слідчого судді з відповідною скаргою.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя уповноважений лише розглядати скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, або може бути оскаржене рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. В той же час заявник звертається до слідчого судді з скаргою про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні.

Отже, без дотримання процедури оскарження недотримання розумних строків шляхом звернення до прокурора, а не до слідчого судді, скарга не може бути прийнята слідчим суддею.

З огляду на викладене, на теперішній час відсутній предмет розгляду, за наслідками якого слідчий суддя може постановити ухвалу про відкриття провадження, а безпідставне вирішення питання щодо відкриття провадження за такою скаргою за відсутності предмету оскарження є порушенням правової визначеності.

Відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченого цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадження.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Частина 2 ст. 28 КПК України встановлює загальне правило, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Частиною 6 цієї статті визначено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Ця норма кореспондує із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до положень ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Системний аналіз ст.ст. 28, 113, 114 КПК України в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, ст.ст.7, 9, 131, 132, 303, 306, 307 КПК України дає підстави для висновку, що слідчий суддя може встановити процесуальний строк лише для конкретних процесуальних дій, які підозрюваний, потерпілий або інші особи, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, вважають за необхідне здійснити у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України.

При цьому при вирішенні скарги необхідно виходити із недопустимості порушення процесуальної самостійності слідчого, прокурора, що передбачені ч.1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України. Реалізуючи повноваження щодо забезпечення розумних строків, суб`єкти, зазначені у ч.6 ст.28 КПК України, у тому числі і слідчий суддя не можуть втручатися у законну діяльність та компетенцію один одного.

Отже предметом розгляду клопотання, поданого у порядку ч.6 ст.28 та ст.114 КПК України можуть стати лише ті процесуальні дії, необхідність вчинення яких у певний строк прямо випливає із норм кримінального процесуального закону або рішення про їх проведення раніше було прийняте стороною обвинувачення.

Наведене вище узгоджується із висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, який знайшов відображення у постанові від 16.05.2019 за №761/20985/18 (провадження №51-8007 км 18), де зазначено, що жодною з норм кримінального процесуального закону, не передбачене повноваження слідчого судді про встановлення слідчому процесуального строку для закінчення досудового розслідування. Беззаперечно, ухвалюючи таке рішення слідчий суддя виходить за межі КПК України, адже таке рішення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Отже, із викладеного слідує, що у цій частині скарги, порушене перед слідчим суддею питання, яке не відносяться до повноважень слідчого судді, не входить до переліку дій, бездіяльності та рішень, які підлягають оскарженню слідчому судді та визначених ст.303 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Слідчий суддя зауважує, що вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, викладений у ст.303 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що за поданою скаргою слід відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 поданої в особі уповноваженого представника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Ужгородського РУП Головного управління національної поліції в Закарпатській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк- відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1