ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1571/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/36/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши підозрюваного ОСОБА_7 під варту негайно у залі суду. Одночасно, визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 грн. та покладено на нього процесуальні обов`язки. Строк дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 23 год. 59 хв. 23.03.2025 року.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду необхідність обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав вважати пред`явлену ОСОБА_7 підозру обґрунтованою, а також про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2025 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги мотивує тим, що дана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також вказує, що сам факт застосування запобіжного заходу на підставі резолютивної частини ухвали слідчого судді порушує конституційні права підозрюваного ОСОБА_7 .

Захисник вважає, що сторона обвинувачення не довела належними та допустимими доказами обставини, які передбачені ч.1 ст.194 КПК України.

Так, згідно процесуальних документів підозрюваний ОСОБА_7 жодної зброї не придбав, не носив її і не зберігав, і ні зброї, ні боєприпасів особисто не збував, а жоден з доданих до клопотання доказів не містить відомостей про вчинення ОСОБА_7 таких діянь.

Також захисник вважає, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу немає посилань на докази існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді пеляційного суду, пояснення підозрюваного та доводи його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Твердження захисника, що слідчий суддя не вправі застосовувати норми ч.2 ст.376 КПК України при винесенні ухвали про застосування запобіжного заходу апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.376 КПК України якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали (постанови) має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

При цьому, ні глава 29 КПК України, ні стаття 3 КПК України не містить визначення поняття судове рішення.

Однак, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Аналіз окремих положень КПК України дозволяє зробити однозначний висновок, що реалізація слідчим суддею функції судового контролю під час кримінального провадження здійснюється шляхом прийняття процесуальних рішень (ч.1 ст.110 КПК України), а зовнішньою формою таких процесуальних рішень є відповідні ухвали слідчого судді (розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження», глави 20 «Слідчі дії», 21 «Негласні слідчі (розшукові) дії», параграфу 4 «Продовження строку досудового розслідування» глави 24 «Закінчення досудового розслідування. Продовження строку досудового розслідування», 24-1 «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень», 26 «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» розділу ІІІ «Досудове розслідування»).

Згідно ч.2 ст.110 КПК судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу.

Наведені положення кримінального процесуального закону дають підстави для висновку, що процесуальне рішення слідчого судді у формі ухвали є судовим рішенням.

Також, відповідно до висновку щодо застосування ч.2 ст.376 КПК України, викладеного у постанові ОП ККС ВС від 27 травня 2019 року (справа №461/1434/18) у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч.2 ст.376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Згідно висновку щодо щодо застосування ч.1 ст.380 КПК України, викладеного у постанові ОП ККС ВС від 18 листопада 2019 року (справа № 367/3068/17) якщо судове рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, є незрозумілим, суд, слідчий суддя, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. Серед мотивів такого висновку ОП ККС ВС також зазначила, що судовими рішеннями є, у відповідності до ст.369 КПК України, вироки, ухвали та постанови. Згідно приписів ч.2 ст.110 КПК України, судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу. Крім того, як вбачається з положень ч.2 ст.369 КПК України, рішення слідчих суддів відносяться до системи судових рішень.

Наведені положення кримінального процесуального закону і висновки суду касаційної інстанції щодо порядку їх застосування підтверджують безпідставність доводів захисника про незаконність проголошення слідчим суддею резолютивної частини ухвали.

Доводи апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді через необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри апеляційний суд також відхиляє з наступних мотивів.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, мотивувавши своє рішення наявністю зазначених в клопотанні ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого багатоепізодного злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та прийшов до обґрунтованого висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею ретельно перевірені.

Так, 23 січня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні, носінні, зберіганні, а також збуті вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме що він діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в порушення вимог п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №901-VIII від 23.12.2015р. і Постанови Верховної ради України №2471-XII від 17.06.1992р., з корисливих мотивів здійснював спостереження за ОСОБА_13 (анкетні дані змінено) з метою виявлення сторонніх осіб, переховування від правоохоронних органів та приховування злочинної діяльності ОСОБА_11 , який 18.07.2024 p. перебуваючи на околиці села Королівка, Борщівської ОТГ, Чортківського району, Тернопільської області, незаконно збув ОСОБА_13 (анкетні дані змінено) за 62000 гривень самозарядний пістолет калібру 9 мм, попередньо виготовлений ОСОБА_10 шляхом переробки саморобним способом гладкоствольного самозарядного пістолета моделі «ФОРТ-12Р» та боєприпаси до нього - штатні патрони до пістолета конструкції МАКАРОВА «ПМ» (9x18ПМ) в кількості 12 шт. Після чого ОСОБА_11 передав вказані грошові кошти ОСОБА_7 .

В ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри підтверджуються зібраними на цей час досудовим розслідуванням доказами, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_13 (анкетні дані змінено) від 21.06.2024; висновки експертів №СЕ-19/120-24/9057-БЛ від 09.09.2024, №СЕ-19/120-24/7171-БЛ від 28.06.2024, №СЕ-19/120-24/8014-БЛ від 16.07.2024, №СЕ-19/120-25/268-БЛ від 09.01.2025, №СЕ-19/120-24/6264-БЛ від 30.05.2024 за результатами проведення судових експертиз зброї; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_11 від 20.06.2024; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж щодо ОСОБА_11 від 10.07.2024; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 19.07.2024 року; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж щодо ОСОБА_11 від 26.06.2024; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 22.05.2024 року; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контроль особи ОСОБА_11 від 07.08.2024; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж щодо ОСОБА_10 . Від 10.07.2024; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_12 від 10.07.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_13 (анкетні дані змінено) від 20.05.2024; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж щодо ОСОБА_11 від 12.08.2024; протокол огляду мобільного телефону Samsung Galaxy А30 від 06.08.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 07.08.2024; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 13.06.2024 року; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 28.06.2024 року; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_11 від 10.01.2025; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж щодо ОСОБА_11 від 24.12.2024; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж щодо ОСОБА_11 від 09.09.2024; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуального спостереження за особою ОСОБА_11 від 14.01.2025; протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж щодо ОСОБА_10 від 26.12.2024; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуального спостереження за особою ОСОБА_12 від 14.10.2024.

За наведених обставин слідчий суддя визнав доведеним, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність жодних підстав для обґрунтованої підозри ОСОБА_7 спростовуються даними протоколів за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12 серпня 2024 року та від 09 вересня 2024 року, якими зафіксовано ті обставини, що ОСОБА_7 18.07.2024 p., перебуваючи на околиці села Королівка, Борщівської ОТГ, Чортківського району, Тернопільської області, неодноразово доповідав ОСОБА_11 по телефону про рух автомобіля під керуванням ОСОБА_13 за яким він спостерігав згідно їх попередньої домовленості, та відсутність сторонніх осіб поблизу місця незаконного продажу ОСОБА_11 вогнепальної зброї та боєприпасів. Характер зафіксованих розмов ОСОБА_7 дає підстави вважати, що він був заздалегідь обізнаний про те, за ким він має стежити і з приводу чого саме. Зокрема, підсумовуючи спільну розмову ОСОБА_7 підтвердив ОСОБА_11 ми грамотно обставили всьо (а.к.п.200-206).

Таким чином, при вирішенні питання щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що надані стороною обвинувачення докази на даному етапі розслідування дають достатні підстави вважати, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, є причетною до співучасті у вчиненні правопорушення, а тому пред`явлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою.

Аналізуючи доводи сторони захисту про відсутність ризиків, визначених ст.177 КПК України, колегія суддів також приходить до переконання про необґрунтованість таких доводів.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що останній може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 ) і законом в такому прав не обмежений, оскільки має 2 групу інвалідності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК не можна визнавати недоведеним.

Апеляційний суд погоджується також із висновками слідчого судді, про доведеність стороною обвинувачення ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 інкриміноване пособництво групі осіб у злочинній діяльності, яка є багатоепізодовою. А тому, органом досудового розслідування проводяться слідчо-розшукові заходи, спрямовані на встановлення інших осіб яким ця група збувала вогнепальну зброю та боєприпаси, обставин одержання грошових коштів за збут вогнепальної зброї та боєприпасів. Крім того, перебуваючи на волі, він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст. 2 КПК України.

Також апеляційний суд погоджується з висновком, що стороною обвинувачення доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України впливу на свідків та інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні, оскільки на даний час встановлюються та не допитано ряд свідків, осіб, які можуть дати свідчення, що мають суттєве значення для встановлення істини по справі, а також підозрюваних, свідчення яких будуть мати істотне значення, для встановлення всіх учасників причетних до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, дані особи відомі ОСОБА_7 , та останній матиме можливість використовуючи свій авторитет та здобутий досвід, як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Також, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що й ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, не можна визнати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні досудове слідство триває, не встановлено повного кола свідків та всіх учасників скоєння кримінального правопорушення, у зв`язку з чим знаходячись на волі, ОСОБА_7 може перешкоджати провадженню шляхом надання вказівок іншим особам з метою приховання предметів та документів, що мають значення для досудового слідства. Також, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликом слідчого чи іншим чином.

Щодо існування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя правильно взяв до уваги, що підозрювані вчиняли злочини, при цьому спілкуючись за допомогою мобільних телефонів, а саме вчинення запланованого злочину, спрямованих на зберігання та збуті незаконно переробленої вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу з метою отримання прибутку. Крім цього, підозрювані працюють тривалий період разом, мають численні зв`язки, та перебуваючи на волі, за адресою проживання, чи будь-якою іншою адресою, будуть продовжувати злочинну діяльність, вчиняти інші правопорушення з допомогою мобільних телефонів та будуть і надалі незаконно вчиняти дії спрямовані на зберігання незаконно переробленої вогнепальної зброї, а також збуті незаконно переробленої вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу з метою отримання прибутку.

Колегія суддів також звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям ризик - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Крім того, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюються ще й інші особи, а отже існує ризик вільного їх спілкування, що перешкоджатиме кримінальному провадженню.

З урахуванням конкретних обставин інкримінованого ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення та даних про його особу в сукупності з наявними ризиками, що передбачені ст.177 КПК, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування.

Викладені в оскарженій ухвалі висновки слідчого судді належним чином мотивовані, з наведенням обґрунтованих підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про відсутність підстав для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави для скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Крім того, встановлено, що слідчий суддя одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яку підозрюваний вніс і на даний час звільнений з під варти.

При цьому, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя врахував наявні відомості щодо особи підозрюваного та характеру інкримінованого йому правопорушення, і визначив розмір застави у межах, встановлених ч.5 ст.182 КПК України. Обґрунтованих підстав для висновку, що визначений розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про незаконність застосованого відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, яким на час апеляційного розгляду є застава, апеляційний суд вважає необґрунтованими, а тому не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2025 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді