Справа № 461/9638/24
Провадження № 1-в/461/308/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.12.2024 року Галицький районний суд м. Львова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю засудженого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, -
В С Т А Н О В И В:
до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, а саме про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що підстави для застосування Закону №3886-ІХ, відсутні.
Заслухавши думку учасників, вивчивши подане клопотання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу
Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).
Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.
З 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», становить 3028 грн, з 01.01.2023 року - становив 2684 грн., з 01.01.2022 року - 2481 грн.
З огляду на зазначене для цілей кримінально-правової кваліфікації розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2024 році становить 1514 грн., у 2023 році становив 1342 грн, а у 2022 році - 1 240,5 грн.
Таким чином, згідно з Законом № 3886-ХІ, кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2481 грн, вчинене у 2022 році; понад 2684 грн, вчинене у 2023 році; і понад 3028 грн вчинене у 2024 році.
Судом встановлено, що вироком Личаківського районного міста Львова від 23.04.2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні криінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
Відповідно до частини 4 статті 70 КК України до покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за даним вироком та з врахуванням вироку Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року, зараховано частково відбуте покарання - остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (років ) років та 1 (один) місяць.
Відповідно до вказаного вироку, своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 50 000 гривень.
Згідно з Законом № 3886-ХІ, кримінальна відповідальність настає за викрадення чужого майна вартістю понад 2481 грн, вчинене у 2022 році; понад 2684 грн, вчинене у 2023 році; і понад 3028 грн вчинене у 2024 році.
Враховуючи, що вартість викраденого засудженим ОСОБА_3 майна перевищує зазначену суму, підстави для застосування Закону №3886-ІХ, відсутні.
Керуючись ст.537, 539 КПК України, суд, -
у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1