Провадження №11-кп/801/85/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000730, за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2024 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.05.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- 08.08.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_7 строк цілодобового домашнього арешту з 07 червня 2023 року по 22 липня 2023 року, із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 716 грн. 94 коп.

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 року № 3057-ІХ, дію воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, 20.05.2023 близько 17 години 30 хвилин, перебуваючи біля будинку № 4 по вул. Сковороди, що в м. Вінниці, помітив велосипед торгової марки «Eastern» серії «ВМХ 20» моделі «Traildigger 20,5 (рама 2020)» з рамою чорного кольору, належний ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 вирішив здійснити крадіжку зазначеного велосипеду.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій та суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного велосипеду, після чого, шляхом вільного доступу, о 17 годині 40 хвилин 20.05.2023 безперешкодно вивіз його та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 3344/23-21 від 08.06.2023 ринкова вартість наданого на дослідження велосипеду торгової марки «Eastern» серії «ВМХ 20» моделі «Traildigger 20,5» (рама 2020)» з рамою чорного кольору, станом на момент вчинення злочину, а саме на 20.05.2023, складала 14957,17 грн.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 14957,17 гривень.

В апеляційній скарзі прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2024 відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання на виконання вироку апеляційного суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при обранні ОСОБА_7 покарання, суд не врахував, що ОСОБА_7 двічі судимий за вчинення тяжких кримінальних правопорушень проти власності. Судимості за попередніми вироками не зняті та не погашені. Раніше вже звільнявся від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, проте він на шлях виправлення не став та в період іспитового строку вчинив нові кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за що і був засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.08.2018 року до реального позбавлення волі із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Вважає, що щире каяття не може бути враховане як обставина, яка пом`якшує покарання.

Те, що ОСОБА_7 перебуває під диспансерним наркологічним спостереженням з 01.04.2010 , зловживає алкогольними напоями, не працює, свідчать про жагу легкої наживи навіть під час воєнного стану та корисливий мотив вчинення тяжкого злочину, що взагалі судом не враховано.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги державного обвинувача з підстав, викладених в ній в частині м`якості покарання та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю -доповідача,виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 - підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 за описаного у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ніким в апеляційному засіданні не оспорюються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при визначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме виду та міри покарання, та м`якості покарання, то вони, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими та узгоджуються з законом.

Так, щодо м`якості призначеного покарання, суд констатує, що відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання", суди повинні суворо дотримуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарань, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Прокурором в апеляційній скарзі обґрунтована необхідність призначення за ч. 4 ст. 185 КК України більш суворого покарання, аніж визначено судом першої інстанції. Тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вирішуючи питання про застосування ст.75 КК України суд першої інстанції має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для справи та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для його є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Як убачається з вироку, суд, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України в межах санкції частини статті, прийняв рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. При цьому суд врахував тяжкість злочину, наявність попередніх судимостей, відомості про перебування на обліку у лікаря нарколога, вік обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставини, що його пом`якшують каяття у вчиненому.

Проте, на переконання апеляційного суду, судом у даному випадку неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню, внаслідок чого невірно прийнято рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Частиною першою статті 75 КК України визначено, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві.

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_7 раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога перебуває, розкаявся у вчиненому.

Проте поза увагою суду залишились інші дані про особу винного, які характеризують його поведінку. Так, ОСОБА_7 не працює, законного доходу не має, зловживає алкогольними напоями, раніше судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив тяжких злочин. Викрадену річ добровільно не відшкодував, а вона була вилучена працівниками поліції в ході проведення оперативно-розшукових заходів. Апеляційний суд враховує і суттєву вартість викраденого майна , а саме на 20.05.2023, складала 14957,17 грн.

Такі дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення очевидно не дають суду підстави для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, адже нагляд з боку органу пробації не забезпечить виправлення і перевиховання винного. За таких обставин йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, яке належить відбувати реально, у відповідності до вимог апеляційної скарги прокурора.

Будь-яких даних, що істотно знижують суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 або пом`якшують покарання, при розгляді в суді апеляційної інстанції не встановлено, тому на думку колегії суддів останньому необхідно призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк, яке слід відбувати реально, і яке буду достатнім і необхідним для виправлення винного і попередження нових злочинів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 наголосив, що «…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину…».Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року), де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням таких даних про особу обвинуваченого та обставин провадження, суд приходить до висновку, що є підстави вважати, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого необхідний певний строк ізоляції від суспільства, а призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах санкції частини статті відповідатиме вимогам ст.65 КК України, буде справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 , - задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2024 відносно ОСОБА_7 , скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання вироку апеляційного суду.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Копії вироку негайно вручити учасникам судового розгляду та обвинуваченому.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4