Справа № 202/9480/24
Провадження № 1-кс/202/2361/2025
УХВАЛА

Іменем України

01 квітня 2025 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна - ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5

розглянуто в судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000074 від 23.05.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна.

В своєму клопотанні прокурор, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування, на майно, вилучене 25.03.2025 року в ході обшуку автомобіля марки MERCEDES-BENZ GLE 350, vin код ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: транспортний засіб - автомобіль марки Mercedes-Benz GLE 350, vin код ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13.09.2024 року, ключі від запалення автомобіля.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та зазначила, що санкції ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України не передбачають конфіскації майна, а транспортний засіб не має доказове значення у кримінальному провадженні й не відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора про арешт майна, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 23.05.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст.332 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 25.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2025 року, проведено обшук автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 350, vin код ТЗ НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , , в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 350, vin код ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; ключ запалення від даного автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 13.09.2024 року.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Також, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, у даному випадку, слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції ).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Постановою від 25 березня 2025 року, майно, вилучене 25.03.2025 року в ході проведення обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 350, vin код НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні 0000074.

З урахуванням положень статей 91, 98 КПК України та встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень, на даній стадії досудового розслідування, наявні достатні підстави вважати, що автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 350, д.н.з. НОМЕР_2 , використовувався під час вчинення кримінально-протиправних діянь, тобто має ознаки знаряддя кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди. Відтак, є достатньо підстав вважати, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та його визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

За таких обставин, на даній стадії досудового розслідування, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилученого 25.03.2025 року в ході проведення обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 350, vin код НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 , буде розумним та співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, безпідставними є доводи адвоката про те, що санкціями ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, не передбачено покарання у виді конфіскації майна, оскільки клопотання прокурора про накладення арешту обґрунтоване лише необхідністю збереження речових доказів й не містить посилань на необхідність накладення арешту з метою конфіскації майна як виду покарання.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане у строки встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України та з метою збереження речових доказів, підлягає задоволенню, оскільки зазначене у клопотанні майно, має важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є доказами, за допомогою яких можливо встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, а незастосування цього заходу може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, що створить перешкоди встановленню істини у кримінальному провадженні № 0000074.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000074, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 167-168, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000074 від 23.05.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження на майно, а саме: на транспортний засіб, автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 350, vin код ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 13.09.2024, та на ключі від запалення автомобіля, що належать ОСОБА_4 .

Повний текст ухвали проголошено о 12 годині 30 хвилин 04 квітня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1