г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3214/24
Номер провадження 1-кс/213/5/25
У Х В А Л А

10 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю дізнавача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 25.11.2024 про закриття кримінального провадження №0000040 від 19.04.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

07.01.2025 ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови дізнавача СД ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 25.11.2024 про закриття кримінального провадження №0000040 від 19.04.2024 року.

25.11.2024 дізнавачем СД ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_3 було винесено постанову про закриття кримінального №0000040 від 19.04.2024

Копія даної постанови отримана ОСОБА_4 у приміщені ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області, коли останній звернувся до дізнавача з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000040.

Рішенням Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 07.02.2024 №1847-36/VІІІ заявнику передана у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8679 га за кадастровим номером 0:03:001:0544 розташована на території Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заявник дізнався, що вказану земельну ділянку самовільно захопили та нею користуються мешканці с. Степове, Гречаноподівської сільської ради, Криворізького району, Дніпропетровської області ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 . У зв`язку із тим, що вказані особи самовільно захопили належну заявнику земельну ділянку, останньому була спричинена значна майнова шкода, оскільки, він розраховував самостійно виростити на цій земельній ділянці урожай сільськогосподарських культур та отримати прибуток від їх продажу.

Таким чином, в діях вказаних осіб присутні ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Закриваючи дане кримінальне провадження, дізнавач посилалась на те, що у діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.197-1 КК України, оскільки вказана особа повідомила дізнавача, що вона начебто домовлялась з покійною матір`ю заявника, що буде користуватись належній на той час матері заявника земельною ділянкою. А також в ході досудового розслідування не було встановлено остаточної суми спричиненого збитку, який повинен складати 151 400,00 гривень.

Вважає, що такі висновки дізнавача є хибними, та останнім не виконані всі необхідні дії для встановлення істини. Оскільки дізнавач посилається виключно на покази особи, на яку прямо вказував заявник, як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Дана особа, бажаючи уникнути відповідальності повідомила дізнавачу, що використання земельної ділянки було узгоджено з покійною ОСОБА_7 , однак законною підставою використання земельної ділянки у даному випадку є договір оренди, який укладається виключно у письмовій формі.

Заявник зазначає, що у його покійної матері було прізвище « ОСОБА_8 ».

Також, у кримінальному провадженні не проведена земельно-технічна експертиза для встановлення спричинених збитків. Дізнавачем не було прийнято ніякого рішення відносно ОСОБА_6 , який також самовільно користувався вказаною земельною ділянкою.

В судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив задовольнити скаргу.

В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 , заперечувала проти задоволення скарги, просила залишити постанову про закриття кримінального провадження без змін.

Заслухавши дізнавача, дослідивши письмові матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000040, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова дізнавача скасуванню, при цьому слідчий суддя виходить із наступного.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це форма закінчення досудового розслідування, що є заключним етапом розслідування, на якому прокурор, слідчий чи дізнавач підбивають підсумок провадженню, аналізують та оцінюють сукупність зібраних доказів і на цій основі формулюють у постанові висновок про неможливість подальшого провадження через наявність передбачених законом обставин.

Фактично з цього моменту припиняється кримінальне переслідування, оскільки унеможливлюється подальше проведення слідчих (розшукових) дій та збирання доказів, припиняються повноваження щодо постановлення процесуальних рішень і вчинення процесуальних дій суб`єктами досудового розслідування, закінчується функція судового контролю за дотриманням прав та інтересів осіб під час досудового розслідування. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим доти, доки постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 19.04.2024 відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 , були внесені до ЄРДР за №0000040 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Постановою дізнавача СД ВП №7 КРУП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 25.11.2024 дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. До даного висновку дізнавач дійшла через те, в ході досудового розслідування не було встановлено остаточної суми спричиненого збитку, але враховуючи судову практику притягнення осіб до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.197-1 КК України, збиток спричинений самовільним зайняттям земельної ділянки площею 0,5381 га за кадастровим номером 0:03:001:0545 та земельної ділянки площею 2,8679 га за кадастровим номером 0:03:001:0544, не перевищує суму значної шкоди передбаченої ч.1 ст.197-1 КК України. Таким чином, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за т.53-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчим суддею було встановлено, що на досудовому слідстві від ОСОБА_5 були відібрані пояснення, однак дана особа не була допитана в якості свідка та не попереджалась про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. Дізнавач, при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, посилається на пояснення ОСОБА_5 , однак вони не можуть бути в розумінні ст.84 КПК України розцінені як доказ у кримінальному провадженні.

Дізнавачем не було встановлено місцезнаходження ОСОБА_6 , а також не допитано останнього в якості свідка, хоча на дану особу прямо вказує заявник в своїй заяві про скоєння кримінального правопорушення від 04.04.2024, та не встановлено розмір спричинених збитків, внаслідок самовільного використання земельної ділянки.

З огляду на вищевикладене, очевидним є неповнота досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, оскільки згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 25.11.2024 про закриття кримінального провадження №0000040 від 19.04.2024 року - задовольнити.

Скасувати постанову від 25.11.2024 дізнавача СД ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР за №0000040 від 19.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текс складено та проголошено 16 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1