Справа № 209/9133/24
Провадження № 1-кп/209/159/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_4 , законних представників неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , особи, стосовно якої вирішується питання щодо застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_8 , законного представника неповнолітньої особи стосовно якої вирішується питання щодо застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_9 ,

представника органу опіки та піклування Кам`янської міської ради - ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м.Кам`янське клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000199 від 12.09.2024 року відносно неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, з неповною середньої освітою, учениці 9 класу КЗ КМР «Ліцей № 30», не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2024 приблизно о 14.00 годині ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала поблизу бойлерної КЗ КМР "Ліцей №25", яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вулиця Воїнів Афганців, буд.10, де на грунті неприязних відносин вчинила сварку з неповнолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході якої у ОСОБА_8 раптово виник протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у вказанй час у зазначеному місці, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, на грунті неприязних відносин, умисно завдала ОСОБА_11 не менше 15 ударів правою рукою в область обличчя та лівого уха.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлене тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з гострим посттравматичним перфоративним середнім отитом ліворуч, мезотимпанітом, з 2-ма синцями на голові (синець в лівій перед вушній ділянці, синець в лівій щічній ділянці), 3-ма ранами на слизовій нижньої губи (рана на слизовій нижньої губи в проекції 1-го зубу праворуч, рана на слизовій нижньої губи в проекції 1-го зубу ліворуч, рана на слизовій нижньої губи в проекції 2-го зубу ліворуч) та раною на слизовій лівої щоки в проекції 5-го зуба, що супроводжувалась явищами струсу головного мозку. Наведені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_11 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітньої під нагляд батьків, а саме матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 1 (один) рік, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітньою нового кримінального правопорушення.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Захисник неповнолітньої, адвокат ОСОБА_7 просила суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до неповнолітньої ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру.

Представник служби у справах дітей Кам`янської міської ради у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Законні представники неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не заперечували проти задоволення клопотання.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_8 пояснила, що вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнає. Вважає, що причиною виникнення сварки із потерпілим була непристойна поведінка ОСОБА_11 , який писав на її мобільний телефон СМС із пропозиціями інтимного характеру, на що вона йому відмовила. Ці повідомлення вона показала своєму хлопцю ОСОБА_12 , який домовився із потерпілим про зустріч. На зустріч із потерпілим вона прийшла разом із ОСОБА_12 та двома подругами, яким потерпілий також робив пропозиції інтимного характеру. Між хлопцями відбулася розмова, потерпілий відмовився вибачитися перед нею та запропонував завдати йому три удари по обличчю. Під час їх зустрічі також були присутні невідомі їй особи. Вважає, що конфлікт виник саме з вини потерпілого. Перед потерпілим вона вибачилася, шкодує про вчинене, просила передати її під нагляд матері ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що із ОСОБА_8 він знайомий з 2023 року, вона перша написала йому повідомлення, просила перерахувати їй кошти на допомогу. Через деякий час ОСОБА_8 за власним бажанням скинула йому інтимне відео, пропонувала зустрітися, у них було спілкування по телефону за місяць до вказаних подій. Він не висловлював ОСОБА_8 пропозицій інтимного характеру. 10 вересня 2024 після уроків він виходив зі школи, де його вже чекав ОСОБА_12 , який змусив його пройти із ним за територію школи, погрожуючи фізичною розправою. в присутності більше двадцяти осіб ОСОБА_12 запропонував йому вибачитися перед ОСОБА_8 на камеру, але він відмовився. На пропозицію ОСОБА_8 відійти та поспілкуватися із нею він погодився, вона вдарила його приблизно 15 разів по лівій частині обличчя, з губи у нього текла кров. Він проходив відповідне лікування. Під час судового розгляду він вибачив ОСОБА_8 , не заперечував проти задоволення клопотання.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що із потерпілим ОСОБА_11 він був раніше знайомий, вони раніше нормально спілкувалися. Після того, як ОСОБА_11 написав його дівчині ОСОБА_8 СМС з пропозицією інтимного характеру, він вирішив прийти до потерпілого у школу, з метою поговорити із ним з цього приводу. Зустріч була призначена самим потерпілим. На його пропозицію вибачитися перед дівчиною потерпілий відмовився, але запропонував те, щоб ОСОБА_8 вдарила його тричі. На зустріч потерпілий прийшов добровільно, під час їх спілкування були присутні ще дві дівчини, яким потепілий також робив пропозиції інтимного характеру. Він бачив як ОСОБА_8 вдарила потерпілого три рази долонями по обличчю, після цього всі розійшлися.

Окрім визнання вини ОСОБА_8 , її вина у вчиненні суспільно-небезпечного діяння підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні:

- витягами з ЄРДР за №0000199 від 12.09.2024, згідно якого підтверджується внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР;

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 11.09.2024;

- довідкою КНП КМР "Міська лікарня швидкої допомоги" від 11.09.2024 відносно лікування ОСОБА_11 ;

- скрін-шоти листувань між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 ;

- даними виписки № 1561-746 із КНП КМР "МЛ № 9, виписки № 9732/267 із КНП КМР "МЛШД" відносно стаціонарного хворого ОСОБА_11 ;

- даними огляду лікаря офтальмолога ОСОБА_11 від 23.09.2024, довідки ЛКК № 353 від 21.10.2024 щодо знаходження ОСОБА_11 на диспансерному обліку;

- даними висновка спеціаліста судово-медичного експерта № 1341 від 11.09.2024 щодо проведеного судово-медичного обстеження ОСОБА_11 ;

- даними висновка експерта № 1566-Е від 28.10.2024 щодо проведеної відносно ОСОБА_11 судово-медичної експертизи по висновкам спеціаліста;

- даними висновка експерта № 1605-Е від 14.11.2024 щодо проведеної відносно ОСОБА_11 судово-медичної експертизи по висновкам спеціаліста;

- даними висновка експерта № 1606-Е від 14.11.2024 щодо проведеної відносно ОСОБА_11 судово-медичної експертизи по висновкам спеціаліста, по висновку експерта;

- даними висновка експерта № 1604-Е від 14.11.2024 щодо проведеної відносно ОСОБА_11 судово-медичної експертизи по висновкам спеціаліста, по висновку експерта;

- даними висновка експерта № 1607-Е від 14.11.2024 щодо проведеної відносно ОСОБА_11 судово-медичної експертизи по висновкам спеціаліста, по висновку експерта;

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.10.2024 із описом;

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.10.2024 із описом;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2024 із додатком та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_13 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2024 із додатком та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_14 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2024 із додатком та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_15 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2024 із додатком та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_16 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2024 із додатком та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_17 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2024 із додатком та фототаблицею за участю свідка ОСОБА_18 ;

- даними протоколу слідчого експерименту від 12.10.2024 із фототаблицею за участю свідка ОСОБА_18 ;

- даними протоколу слідчого експерименту від 24.10.2024 із відеозаписом за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2024 із додатком та фототаблицею за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ;

- даними протоколу огляду предмета від 29.10.2024 із фототаблицею;

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.п.1, 3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження, передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру"передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1статті 501 КПК Українипід час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру"передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру"передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положеньглави 29 КПКтарозділу XI КК України.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_8 свою винуватість визнала та щиро розкаялася у вчиненому, вибачилася перед потерпілим, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, задовільно характеризуються за місцем навчання, вчинила суспільно-небезпечне діяння у віці 14 років, згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, тобто 16 років, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже вона підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітньої, характеристику неповнолітньої, умови життя, виховання і поведінку, її ставлення до вчиненого.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітньої ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру.

Витрати на залучення експертів, речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.

Керуючись ст.22, ст.97, ст.105, 125 ч.2 КК України, ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, примусові заходи виховного характеру, на підставі п.п. 1, 3 ч.2 ст. 105 КК України, у виді застереження та передачі неповнолітньої під нагляд батьків, а саме матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 27 березня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1