Справа № 455/44/25
Провадження № 1-кс/455/23/2025
У Х В А Л А

17 січня 2025 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000239, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Старий Самбір Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 17.04.2019 Старосамбірським районним судом Львівської області за ч.1 ст.286, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, 21.07.2022 відповідно до ухвали Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2022 на підставі ст.82 КК України звільненого з Державної установи Львівська установа виконання покарань №19 у зв`язку з заміною невідбутої частини покарання на 240годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.01.2025 слідчий СВ відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням покликаючись на те, що у провадженні СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 19.04.2024 року за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Зазначає, що 16.01.2025 о 17 год. 05 хв., у відповідності до вимог ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. 17.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, та у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно.

Стверджує, що наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Під час досудового розслідування здобуто відомості про наявність процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, останній ніде не працює, може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом спілкування з іншими особами, які можуть бути причетні до незаконного розповсюдження наркотичних засобів та психотропних речовин і які на даний час органом досудового розслідування не встановлені, перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, може переховуватись від органів досудового розслідування.

Також зазначає, що на даний час проводяться слідчі та процесуальні дії спрямовані на встановлення обставин незаконного придбання підозрюваним ОСОБА_5 наркотичних засобів та психотропних речовин, обставин їх подальшого збуту підозрюваним ОСОБА_5 іншим особам, а тому в разі не обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме можливість повідомити іншим особам відомості, що йому стали відомі в ході досудового розслідування, що у свою чергу негативно вплине на хід досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що інші запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою не здатні запобігти вшценаведеним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України та забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, з визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. У випадку внесення ОСОБА_5 ,. визначеної судом застави, покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив таке задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою частково заперечили, покликаючись на те, що розмір застави є непомірним для підозрюваного, враховуючи його особу, який ніде не працює та має на утриманні малолітню дитину, тому просили визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів кримінального провадження, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, прихожу до наступних висновків.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177КПК України.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Разом із цим, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від слідчого судді більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріалами клопотання встановлено, що у провадженні слідчого відділу ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000239 від 19.04.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 KK України.

Згідно витягу із кримінального провадження №0000239, у рамках якого було подано клопотання, відомо, що слідчий, який здійснює досудове розслідування, є в т.ч. ОСОБА_7 , прокурором, який здійснює процесуальне керівництво є в.т.ч. ОСОБА_4 .

Як вбачається із матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких обіг психотропних речовин, включених до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 зі змінами та доповненнями, без передбаченого Законом дозволу забороняється, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, з метою подальшого збуту, придбав речовину, яка містить - «PVP», яку зберігав при собі з метою збуту, та 02.07.2024, близько 14:05 год., перебуваючи по вул. Лесі Українки в м. Старий Самбір Самбірського району Львівської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, незаконно збув громадянину ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними) один згорток з фольги з речовиною білого кольору, у якій виявлено «PVP», масою 0,0729 грам, що згідно Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 зі змінами та доповненнями відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 500 гривень. Після проведення оперативної закупки, ОСОБА_8 , 02.07.2024 добровільно видав придбану особливо небезпечну психотропну речовину працівникам відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області. Крім цього, ОСОБА_5 , повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких обіг психотропних речовин, включених до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 зі змінами та доповненнями, без передбаченого Законом дозволу забороняється, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, з метою подальшого збуту, придбав речовину, яка містить - «PVP», яку зберігав при собі з метою збуту, та 18.10.2024, близько 17:30 год., перебуваючи по вул. Лесі Українки в м. Старий Самбір Самбірського району Львівської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, незаконно збув громадянину ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними) один паперовий згорток з грошової купюри з кристалоподібною речовиною білого кольору, у якій виявлено «PVP», масою 0,0588 грам, що згідно Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 зі змінами та доповненнями відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 500 гривень. Після проведення оперативної закупки, ОСОБА_8 , 18.10.2024 добровільно видав придбану особливо небезпечну психотропну речовину працівникам відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області. Крім цього, ОСОБА_5 , повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. ст. 2. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких обіг психотропних речовин, включених до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 зі змінами та доповненнями, без передбаченого Законом дозволу забороняється, за нев становлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, з метою подальшого збуту, придбав речовину, яка містить - «PVP», яку зберігав при собі з метою збуту, та 16.01.2025, перебуваючи по вул. Б. Сольчаника в м. Старий Самбір Самбірського району Львівської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, незаконно збув один паперовий згорток з кристалоподібною речовиною білого кольору, з вмістом особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.01.2025, ОСОБА_5 затримано 16.01.2025року о 17.05год.

17.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, та у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно.

Матеріали поданого клопотання свідчать про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколом огляду та ідентифікації (помічення) грошових коштів від 02.07.2024, письмовими заявами ОСОБА_8 , протоколом огляду від 02.07.2024, протоколами про результати проведення контролю за вчиненням злочину, висновками експерта від 19.08.2024, 21.11.2024, протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом обшуку від 16.01.2025.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи їх в сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі, даними про особу підозрюваного, окрім того, оцінюючи ризики, якими прокурор та слідчий обґрунтовують клопотання, зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які буду перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатньо підстави, слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, також беручи до уваги фактичні обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також беручи до уваги особу підозрюваного, який є особою молодого віку, раніше судимий, не має постійного місця праці, слідчий суддя дійшов до висновку про доведення слідчим та прокурором обставин, які свідчать про існування ризиків можливості підозрюваного переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, тому вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, то відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до нього може бути застосований.

Також, в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою.

Будь-яких даних про відсутність чи зменшення вищевказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, зокрема й цілодобовий домашній арешт, не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного та є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010р., заява №12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст.177,178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя не відхиляє доводів захисника на користь підозрюваного в частині врахування майнового та сімейного стану підозрюваного та визначення розміру застави в мінімальних межах, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, який ніде не працює, має на утриманні малолітню дитину, інших даних про його особу, зокрема характеристику з місця проживання, та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначає підозрюваному заставу у межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211960 гривень 00 копійок, яку вважає достатньою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, та водночас такою, що не буде завідомо непомірною для ньогота не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення, у зв`язку із чим клопотання слідчого підлягає до задоволення частково.

При цьому, у разі внесення застави у розмірі визначеному в ухвалі, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його затримання 16.01.2025.

Керуючись ст.176-178, 183, 186, 193, 194, 196-197, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000239, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 березня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, тобто з 16 січня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 70 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному в ухвалі, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду, а також покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч.7 і ч.8 ст.182 КПК України, підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Строк дії даної ухвали встановити до 16 березня 2025 року включно.

Копію ухвали направити для відома начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Копію даної ухвали негайно після її оголошення вручити ОСОБА_5 .

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1