Справа № 569/6787/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту

24 січня 2025 року м.Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Рівне, клопотання слідчого Рівненського РУП ГУ Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі слідчий), погоджене з прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 (далі - прокурор), в рамках кримінального провадження №0000859 від 06.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИЛА:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , порушуючи порядок, встановлений ст.ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставин та невстановлений час, незаконно придбала та зберігала при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», яку 21.11.2024, о 13 год. 40 хв., перебуваючи за адресою свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , в ході проведення оперативної закупки, незаконно збула для ОСОБА_7 за 1500 гривень, у прозорому поліетиленовому пакетику, у якому знаходилася кристалічна речовина білого кольору, яка відповідно до висновку експерта являється особливо небезпечною психотропною речовиною PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,350 г., обіг якої заборонений відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , порушуючи порядок, встановлений ст.ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», діючи повторно, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставин та невстановлений час, незаконно придбала та зберігала при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», яку 16.12.2024, о 19 год. 10 хв., перебуваючи в під`їзді № 2, що за адресою вул. Романа Шухевича, буд. 14, в м. Рівне, в ході проведення оперативної закупки незаконно збула, шляхом залишення закладки між першим та другим поверхом вищевказаного під`їзду, ОСОБА_7 за 600 гривень, у поліетиленовому пакетику, у якому знаходилася кристалічна речовина білого кольору із зеленим відтінком, яка відповідно до висновку експерта являється особливо небезпечною психотропною речовиною PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,201 г., обіг якої заборонений відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Слідча суддя оглянула додані до клопотання матеріали: протокол огляду грошей від 21.11.2024; протокол огляду покупця від 21.11.2024; протокол вилучення від 21.11.2024; висновок експерта №СЕ-19/118-24/14305-НЗПРАП від 05.12.2024; протокол огляду грошей від 16.12.2024; протокол огляду покупця від 16.12.2024; протокол вилучення від 16.12.2024; висновок експерта №СЕ-19/118-24/15508-НЗПРАП від 02.01.2024; протокол про результати проведення НСРД спостереження за особою від 30.09.2024; протокол про результати проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 21.11.2024 та інші матеріалами кримінального провадження.

Слідча у клопотанні вказала, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за скоєння яких законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Слідча та прокурор клопотання підтримали, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Підозрювана в судовому засіданні заперечувала проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказада, що має на утримання трьох малолітніх дітей та просила обрати відносно неї запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останньою інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Слідча суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має трьох малолітніх дітей, отже має міцні соціальні зв`язки.

Крім того, ОСОБА_5 з моменту затримання видала добровільно всі наявні речі та документи, що мають значення для кримінального провадження, добровільно надала пояснення з приводу фабули провадження, визнала вину, щиро каїться та сприяє стороні обвинувачення у встановленні всіх обставин, що у сукупності свідчить про відсутність у неї намірів переховуватися від органів досудового розслідування; знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1-5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у нічний час з 22:00 до 06:00 наступного дня.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідча суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на неї на строк не більше двох місяців такі обов`язки прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; заборони залишати житло за адресою АДРЕСА_3 у нічний час з 20 год 00 хв до 08 год 00 хв наступного дня; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися за територію Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; заборони залишати житло за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , у визначений період доби, з 20 год 00 хв до 08 год 00 хв наступного дня; заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваної вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 309 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого Рівненського РУП ГУ Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 з визначенням розміру застави - задоволити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне, українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на 2 місяці, тобто до 24.03.2025 року із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20 год 00 хв до 08 год 00 хв наступного дня.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-не відлучатися за територію Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-заборони залишати житло за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , у визначений період доби, з 20 год 00 хв до 08 год 00 хв наступного дня.

-заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_8