Справа № 140/1976/19
Провадження №11-кп/801/417/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

заставодавиці ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заставодавиці ОСОБА_7 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 20.01.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 21.12.2023 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2023, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2023.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з 15.10.2019 по 27.01.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1458 грн.

Після набрання вироком законної сили, сплачені в якості застави за ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 109850 гривень (сто дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн - звернуто в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Цивільний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 14463,95 грн відшкодування майнової шкоди завданої злочином. В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами.

встановив:

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у наступному.

ОСОБА_8 , на початку грудня 2018 року, точної дати не встановлено, маючи намір на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у інше приміщення, прийшов до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_10 , в якому проживає ОСОБА_11 , та зайшов до даного домогосподарства через хвіртку.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого, майна (крадіжку), поєднане із проникненням у інше приміщення, ОСОБА_8 через зачинені вхідні двері, що були незамкнені на замок, проник всередину підсобного приміщення господарської будівлі, що розташоване на території вказаного домоволодіння, звідки умисно, таємно з корисливих спонукань здійснив крадіжку належних ОСОБА_11 двох гірських (спортивних) велосипедів, а саме велосипеду «ТОР RIDER 24» чорного кольору із бірюзовими полосами, вартість якого відповідно до висновку експерта від 29.03.2019 №2203-2204/19-21 складає 2576,64 грн. (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість грн. 64 коп.) і велосипеду «ТОР RIDER 26» чорного кольору із жовтими та зеленими полосами, вартість якого відповідно до висновку експерта від 29.03.2019 №2203-2204/19-21 складає 2665,77 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят п`ять грн. 77 коп.), після чого покинув територію вищевказаного домоволодіння, викрадені велосипеди привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 5242,41 гривні.

Такі дії ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднана із проникненням до іншого приміщення.

Крім того, 02.08.2020 ОСОБА_12 в нічний час доби, точний час слідством не встановлено, на зупинці громадського транспорту, що розташована біля цілодобового продуктового магазину по вул. Горького, 6Б м. Немирів Вінницької області, знайшов мобільний телефон марки «Samsung» моделі «J320» який з власної необережності 01.08.2020 втратив ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_12 02.08.2020 близько 09:30 год. на зупинці громадського транспорту в с. В. Бушинка Немирівського району, випадково зустрівся зі своїм знайомим, ОСОБА_8 якому на прохання останнього добровільно передав знайдений мобільний телефон марки «Samsung» моделі «J320». Після чого, ОСОБА_8 використовуючи мобільний додаток «Приват 24» у мобільному телефоні марки «Samsung» моделі «J320», змінив пароль доступу клієнта, увійшов до електронного кабінету власника карткового рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 та виявив наявність на вказаному рахунку грошових коштів, після чого у ОСОБА_8 виник єдиний намір на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, усвідомлюючи що грошові кошти на вищевказаному картковому рахунку завідомо є чужими для нього, тобто такими, що перебувають у власності іншої особи, таємно, повторно, з корисливих мотивів, протиправно, о 13:51 год., з карткового рахунку № НОМЕР_1 «ПриватБанку» належному ОСОБА_9 , за власною ініціативою поповнив рахунок мобільного телефону НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_12 на суму 102,00 грн. з метою подальшого переведення їх у готівку, проте у зв`язку із зарахуванням даної суми в якості оплати мобільних послуг, не зміг цього зробити, тобто розпорядився вказаними коштами на власний розсуд.

У подальшому, ОСОБА_8 продовжуючи використовувати мобільний додаток «Приват24» у телефоні ОСОБА_9 , 02.08.2020 о 13:55 год., з вищевказаного карткового рахунку належного останньому, за власною ініціативою поповнив рахунок мобільного телефону НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_13 на суму 1004,00 грн. з метою подальшого переведення їх у готівку, тобто розпорядився вказаними коштами на власний розсуд.

Окрім того, ОСОБА_8 продовжуючи використовувати мобільний додаток «Приват24» у телефоні ОСОБА_9 , 02.08.2020 о 14:08 год., з карткового рахунку «ПриватБатку» належного ОСОБА_9 № НОМЕР_1 , за власною ініціативою поповнив рахунок мобільного телефону НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_14 на суму 1004,00 грн. з метою подальшого переведення їх у готівку, тобто розпорядився вказаними коштами на власний розсуд.

Після чого, ОСОБА_8 виконуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном, зокрема рештою коштів наявних на картковому рахунку «ПриватБатку» № НОМЕР_1 належного ОСОБА_9 , таємно, повторно, з корисливих мотивів, 03.08.2020 о 02:48 год. використовуючи мобільний додаток «Приват24» у телефоні ОСОБА_15 з карткового рахунку «Приват Батку» належного останньому, протиправно перерахував на банківську картку АТ «Ощадбанк», що належить ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 6030,00 грн. так як вказана картка з дозволу останнього знаходилась у постійному користуванні ОСОБА_8 .

Окрім того, ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно, з корисливих мотивів, 03.08.2020 о 06:18 год. використовуючи мобільний додаток «Приват24» у телефоні ОСОБА_9 з карткового рахунку «ПриватБанку» належного останньому, протиправно перерахував на банківську картку АТ «Ощадбанк», що належить ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 2824,05 грн., так як вказана картка з дозволу останнього знаходилась у постійному користуванні ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_8 в період часу з 03 по 11 серпня 2010 року, через банкомат АТ «Ощадбанк» №А0100002, що розташований за адресою: вул. Горького, 103 м. Немирів Вінницької області отримав частинами вищевказані грошові кошти готівкою, на загальну суму 8854,05 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_8 , заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 10964,05 грн.

Такі дії ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.

Крім того, ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне придбання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, попередньо домовившись з громадянином ОСОБА_16 під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_17 про збут наркотичних засобів, 05 квітня 2019 року зустрівся із ОСОБА_18 з тильної сторони приміщення супермаркету «Малина-Маркет 1», адреса якого: вул. Горького, 95, ад. Немирів Вінницької області, де придбав у останнього з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів - канабісу, ОСОБА_8 попередньо домовившись із ОСОБА_17 про місце і час збуту, 05 квітня 2019 року близько 18:00 год. зустрівся з ним на АДРЕСА_2 поблизу сільського будинку культури, де ОСОБА_8 умисно, незаконно з корисливих спонукань за грошову винагороду в сумі 800 (вісімсот) грн. збув ОСОБА_17 8 (вісім) паперових згортків із подрібненою речовиною рослинного походження, які того ж дня були вилучені працівниками поліції.

Згідно висновку експерта № 419 від 09.04.2019, подрібнені речовини рослинного походження, що містяться у кожному із восьми паперових згортків, вилучених 05.04.2019 у гр. ОСОБА_16 - є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою, 20,90 гр. (у перерахунку на висушену речовину).

Такі дії ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, заставодавиця ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 змінити в частині звернення грошових коштів в сумі 109850 грн в дохід держави та постановити ухвалу про повернення заставодавцю ОСОБА_7 сплачену нею заставу в сумі 109850 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що протягом усього розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 виконував свої процесуальні обов`язки та не порушував їх. Суд відмовив їй в поверненні суми застави з огляду на те, що відносно ОСОБА_8 22.02.2021 слідчим суддею Немирівського районного суду Вінницької області був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак обрання запобіжного заходу відбувалось у іншому кримінальному провадженні, яке не має відношення до ухваленого вироку від 20.01.2025.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заставодавиці ОСОБА_7 на підтримку своєї апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог закону, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони і в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до іншого приміщення; ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Покарання, призначене ОСОБА_8 , відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Стосовно вимог апеляційної скарги заставодавця ОСОБА_7 про повернення їй суми сплаченої застави, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 182 КПК України, застава є одним із запобіжних заходів і полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У випадку застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до приписів ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою.

Внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи (фізичною або юридичної); особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню.

Статус заставодавця не вичерпується лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки, погоджуючись внести заставу, особа тим самим погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом всієї дії цього запобіжного заходу. Разом з цим, така особа несе й ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. При внесенні коштів в якості застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 15.10.2019 до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з правом внесення застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 109850 гривень. Ухвалою цього суду від 09.12.2019 запобіжний захід ОСОБА_8 продовжувався до 07.02.2020.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 23.01.2020 ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів та визначено заставу в розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 94590 гривень.

27.01.2020 ОСОБА_8 звільнений з-під варти під заставу, внесену ОСОБА_7 в сумі 109 850,00 грн. У зв`язку з внесенням застави на обвинуваченого були покладені і почали діяти обов`язки, зазначені в ухвалі Немирівського районного суду Вінницької області від 23.01.2020, а саме: прибувати за викликом до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; носити електронний засіб контролю.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого обмежений певними строками, після внесення застави трансформувався у запобіжний захід у вигляді застави, строк дії якого строками не обмежено, а тому запобіжний захід у вигляді застави діє до його скасування в порядку, передбаченому законом.

Ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.02.2021 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у справі № 930/208/21 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (крадіжки з будинку ОСОБА_19 в с. Ковалівка Вінницької області), за яке в подальшому ОСОБА_8 засуджений.

Таким чином, ОСОБА_8 був взятий під варту у межах іншого кримінального провадження за підозрою у вчиненні крадіжки, тобто порушив покладені на нього ухвалою від 23.01.2020 обов`язки, а заставодавець не забезпечив належної поведінки обвинуваченого, що як наслідок призвело до порушення ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

У разі невиконання обов`язків, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (частина 8 статті 182 КПК України).

Метою припису частини 8 статті 182 КПК України є запобігання порушенню підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків шляхом застосування заходу кримінально-процесуальної відповідальності за таке порушення.

Та обставина, що обвинувачений ОСОБА_8 порушив умови перебування під заставою, яка була внесена заставодавцем для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, свідчить про те, що відсутні підстави для повернення коштів заставодавцю.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції прийнято правильне рішення щодо звернення застави, внесеної ОСОБА_7 за обвинуваченого ОСОБА_8 , в дохід держави та вона не може бути повернута заставодавцю.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку, в задоволенні апеляційної скарги заставодавця належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заставодавиці ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 20.01.2025 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення. Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4