Провадження №1-кп/761/1653/2025
В И Р О К

іменем України

17 березня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) судовий розгляд у кримінальному провадженні №0002602 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 вересня 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Умань, Черкаської області, громадянин України, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.111 КК України,

У С Т А Н О В И В

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Умань Черкаської області УРСР, колишній суддя Ленінського районного суду міста Севастополя, обвинувачується в тому, що будучи громадянином України вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч.3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації. Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації. Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя. Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах. У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым». Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года». Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації. В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад російської федерації. Так, відповідно до ч. 2 ст.13 «О судебной системе российской федерации» від 31 грудня 1996 року № 1-ФКЗ: Порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів російської федерації і спеціалізованих арбітражних судів встановлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону російської федерації від 26.06.1992 № 3132-I зі змінами та доповненнями «О статусе судей в российской федерации» - президент російської федерації в двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного суду російської федерації представляє для призначення раді федерації федеральних зборів російської федерації або відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється голові верховного суду російської федерації.

Водночас, згідно зі ст. 86 «Конституції «Республики Крым»:

1. Правосуддя в Республіці Крим здійснюється тільки судом.

2. У Республіці Крим діють федеральні суди і мирові судді. Повноваження, порядок утворення та діяльності федеральних судів визначаються законодавством російської федерації.

3. З ініціативи Державної Ради Республіки Крим, узгодженої з верховним судом російської федерації, в Республіці Крим можуть утворюватися судові ділянки і посади мирових суддів відповідно до законодавства російської федерації і законодавства Республіки Крим.

4. Статус, повноваження, порядок і гарантії діяльності суддів визначаються федеральним законом, а по відношенню до мирових суддів - також законом Республіки Крим.

Окрім того, 20.03.2014 державною думою російської федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя». Вищезазначене свідчить про проведення представниками російської федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему російської федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Відповідно до п. 1 ст. 9 «Федерального конституційного» закону від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» протягом перехідного періоду на територіях Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя з урахуванням їх адміністративно-територіального поділу, встановленого відповідно законодавчим (представницьким) органом державної влади Республіки Крим і законодавчим (представницьким) органом державної влади міста федерального значення Севастополя, створено суди російської федерації (федеральні суди) відповідно до законодавства російської федерації про судову систему.

Пунктом 2 статті 9 вказаного закону передбачено, що громадяни, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на день прийняття в російську федерацію Республіки Крим і утворення в складі російської федерації нових суб`єктів, мають переважне право на заміщення посади судді в судах російської федерації, що створюються на цих територіях, при наявності у них громадянства російської федерації, а також за умови їх відповідності іншим вимогам, що пред`являються законодавством російської федерації про статус суддів до кандидатів на посади суддів. Конкурсний відбір на заміщення посади судді в зазначених судах здійснюється вищою кваліфікаційною колегією суддів російської федерації.

Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі судової системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України. В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року. Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі. Також, відповідно до статті 64 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

У контексті окупації Криму російська федерація, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами. Проте, Федеральним Законом РФ №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема незаконно створено «Ленинский районный суд города Севастополя».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, громадянин України ОСОБА_9 , будучи суддею та відповідно до Указу Президента України № 1205/2001 від 10.12.2001 займаючи посаду судді Ленінського районного суду міста Севастополя, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади Російської Федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Російської Федерації, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_9 , будучи громадянином України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Ленинский районный суд города Севастополя», відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи в м. Севастополь упродовж березня - квітня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України шляхом придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим, посилення заходів тимчасової окупації півострова та впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, громадянин ОСОБА_9 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства Російської Федерації, перебуваючи в приміщенні так званого «Ленинского районного суда города Севастополя» по вул. Леніна, буд. 31, м.Севастополь, діючи в інтересах Російської Федерації, керуючись нормами законодавства Російської Федерації 08.09.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №5-307/2014, 03.10.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалив рішення у справі №5-653/2014, чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Допомога ОСОБА_9 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, тобто умисне діяння, вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 з таких підстав.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України спеціальне судове провадження, тобто судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, зокрема передбачених ст. 365 КК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Здійснення спеціального судового провадження щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли вони вчинені особами, які переховуються від суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_9 як підозрюваного та обвинуваченоого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, в результаті судом встановлено наступне.

У цьому кримінальному ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

29 січня 2016 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, що в подальшому було надіслана йому за останнім відомим місцем перебування.

У зв`язку з ухиленням від явки до органу досудового розслідування ОСОБА_9 17.05.2016 оголошено в розшук та у подальшому на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2016 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, під час якого всі процесуальні документи вручались захиснику підозрюваного, призначеного йому під час здійснення розслідування у порядку in absentia.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, а

також спеціального досудового розслідування, в офіційному виданні «Урядовий кур`єр», а також на сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістки про виклик ОСОБА_9 до прокуратури або слідчого для вручення повідомлень про підозру та участі в проведенні слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до інформації Служби безпеки України ОСОБА_9 перебуває на тимчасово окупованій території України АР Крим та з 2014 року державний та адміністративний кордон України не перетинав.

Таким чином, ОСОБА_9 перебуваючи на тимчасово окупованій території України, знав та повинен був знати про розпочате кримінальне провадження та про виклики його у якості підозрюваного для проведення слідчих та процесуальних дій.

Таким чином, про виклики та про підозру ОСОБА_9 був поінформований з дотриманням вимог КПК України для таких випадків, органом досудового розслідування вжито всіх необхідних та передбачених заходів для вручення йому повідомлень про підозру, а тому у відповідності до ст. 42 КПК України він набув статусу підозрюваного.

На теперішній час обвинувачений ОСОБА_9 переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та стосовно нього наявні фактичні дані про те, що він перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим та м. Севастополь.

ОСОБА_9 на жоден із викликів правоохоронного органу, суду безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 31 серпня 2016 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Ураховуючи викладене, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 умисно переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку із неодноразовою неявкою ОСОБА_9 , останній викликався до органу досудового слідства для проведення слідчих та інших процесуальних дій шляхом публікації офіційного повідомлення про виклик як підозрюваного на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газеті «Урядовий Кур`єр»). Вказані обставини достатньо доводять, що ОСОБА_9 , перебуває на тимчасово окупованій території України, знає про розпочате кримінальне провадження щодо нього, однак свідомо ухиляється виконувати законні вимоги органу досудового розслідування та суду.

Таким чином, вжито всіх необхідних заходів для вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру, а тому у відповідності до ст. 42 КПК України він набув статусу підозрюваного.

Згідно вимог Кримінального процесуального кодексу України на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора України та у газеті «Урядовий кур`єр» публікувалися повістки про виклик ОСОБА_9 для проведення процесуальних дій пов`язаних із завершенням досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, однак у зазначений час та місце ОСОБА_9 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно вимог Кримінального процесуального кодексу України копії процесуальних документів, що підлягали врученню підозрюваному, вручені захиснику.

Згідно вимог Кримінального процесуального кодексу України на офіційному веб-сайті суду, Офісу Генерального прокурора України та у газеті «Урядовий кур`єр» публікувалися повістки про виклик ОСОБА_9 для проведення судового засідання у справі № 761/13745/23.

На підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 26.04.2024 року судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з обов`язковою участю захисника та повідомленням обвинуваченого про такий розгляд у спосіб, передбачений вимогами КПК України, шляхом публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), а також шляхом розміщення відповідної інформації на офіційних сайтах Офісу Генерального прокурора та Шевченківського районного суду міста Києва.

Отже, суд вважає, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, а ОСОБА_9 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, мали та/або могли б отримати оголошення про підозри, відповідні виклики до слідчого, прокурора та суду.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_9 про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття, як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Крім того, дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника ОСОБА_8 , на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 07.04.2023 №026-260003513, виданого Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві, призначеного на підставі ухвали суду.

Захисник був присутнім під час досудового розслідування та судового провадження, виявляли активну позицію стосовно захисту обвинуваченого, безпосередньо захисник ОСОБА_8 приймав участь у дослідженні доказів.

Підсумовуючи вищенаведене суд вважає, що як стороною обвинувачення, так і судом були здійснені всі можливі заходи із забезпечення дотримання прав підозрюваного/обвинуваченого під час проведення досудового розслідування та судового провадження.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Клопотань про допит свідків до суду не надходило.

Допит обвинуваченого ОСОБА_9 з приводу пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, не проводився, оскільки здійснювалось спеціальне судове провадження без участі обвинуваченого.

Водночас захисник ОСОБА_8 обвинуваченого щодо пред`явленого ОСОБА_9 , обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, заперечував вказуючи на відсутність достатніх доказів на підтвердження винуватості, останнього.

Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, судом досліджено витяг з указу Президента України ОСОБА_13 №1205/2001 від 10 грудня 2001 року відповідно до якого ОСОБА_9 призначено на посаду судді Ленінського районного суду м.Севастополя строком на 5 років (Т.3 ст.141).

Крім того, відповідно до копії рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 16 листопада 2006 року ОСОБА_9 рекомендовано для обрання суддею Ленінського районного суду м.Севастополя безстроково. (Т.3 ст.142-143).

Крім того, судом досліджено копію постанови Верховної Ради України від 06.06.2008 року відповідно до якої ОСОБА_9 було безстроково обрано на посаду судді місцевого Ленінського районного суду м.Севастополя. (Т.3 ст.147-149).

Копією паспорту ОСОБА_9 яким посвідчено громадянство України останнього. (Т.3 ст.144-145).

Копією анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон, яким встановлено анкетні дані ОСОБА_9 (Т.3 ст.150).

Протоколом огляду Інтернет-видань складеного 12 жовтня 2015 року прокурором групи прокурорів відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Кримі Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 в ході якого через пошукову систему «Google Chrom» здійснено пошук інформації за адресою: http://sudact.ru/. Після відкриття вказаної інтернет адреси встановлено, що в ньому містяться вкладки «Верховный суд», «Арбитражные суды», «Суды общей юрисдикции», «Мировые судьи» з`являється фільтр з графами пошуку, однією з яких є графа «Судья». Надалі, шляхом зазначення у графі «Судья» прізвища судді здійснено пошук ухвал, рішень, тощо, які виносилися суддями судів незаконно створеної Республіки Крим. Пошуком документів за прізвищем судді Ленінського районного суду м.Севастополя « ОСОБА_9 » виявлено постанову від 01.08.2014 у справі №5-360/2014 на 3 арк., постанову від 08.09.2014 у справі № 5-307/2014 на 4 арк., постанову від 03.10.2014 у справі №5-653/2014 на 3 арк. Крім того, судом також досліджено копії «Постановлений» долучених до вказаного протоколу огляду, відповідно до яких ОСОБА_9 , будучи «головуючим» виносив рішення у справах щодо адміністративних правопорушень за «Кодексом российской федерации об административных правонарушениях» (Т.3 ст.157-172).

Протоколом огляду інтернет-ресурсу від 14.11.2019 слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі ОСОБА_15 було оглянуто інтернет-сторінку «Судебные и нормативные акты РФ. Суды общей юрисдикции» та встановлено наявність на вказаній сторінці статті «Постановление №5-1039/2014 от 11 декабря 2014 г.» в ході вивчення вказаної постанови встановлено, що вона містить фразу «Ленинский районный суд города Севастополя (ул.Ленина, д.31, г.Севастополь, 299011) в составе председательствующего судьи ОСОБА_9 » (Т.3 ст.218-220).

Протоколом огляду речей та документів від 30 березня 2021 року заступником начальника відділу організації процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополь, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та м.Севастополь та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_16 було оглянуто в мережі Інтернет інтерет-сторінку за запитом «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» в ході якого було віднайдено «Федеральный закон» «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» зі змісту якого вбачається створення «Ленинского районного суда города Севастополя» (Т.3 ст.254-277).

Протоколом огляду речей та документів від 30 березня 2021 року заступника начальника відділа організації процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та м.Севастополь та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_16 було проведено огляд інтернет-сторінки за пошуковим запитом «Собрание законодательства Российской Федерации». За результатами пошуку, серед інших результатів пошуку було виявлено наступний результат пошуку на інтернет-посилання, яке розміщено на сайті «Официальные сетевые ресурсы Президента России», а саме: http://www.kremlin.ru/acts/bank/38220. Разом з тим, на вказаній сторінці було віднайдено текст Федерального конституційного закону російської федерації під назвою далі російською мовою «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя», відповідно до якого АР Крим та місто Севастополь було визнано державним органом рф такими територіями, на які поширюється вплив закону рф. (Т.4 ст.1-41).

Копїі повідомлення про виявлення кримінального правопорушення складеного начальником Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки СБ України ОСОБА_17 №30/5/4-3896 від 06.04.2023 року відповідно до якого департаментом в ході здійснення заходів з контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки отримано відомості, що можуть свідчити про вчинення працівником судового органу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України. Встановлено, що громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець м.Умань Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , використовував номери мобільних телефонів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , перебуваючи на посаді судді Ленінського районного суду м.Севастополь, під час військової території АР Крим в травні 2014 року перейшов на бік ворога та надає представникам російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, в тому числі під час дії воєнного стану. (Т.4 ст.49-50).

Копії рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №1930/дп-16 від 26 грудня 2016 року відповідно до якого постановою Верховної Ради України від 20 березня 2008 року №239-VI ОСОБА_9 обрано на посаду судді Ленінського районного суду м.Севастополя безстроково. Суддею ОСОБА_9 ухвалювались судові рішення на підставі законодавства та іменем Російської Федерації, зокрема «постановление Ленинского районного суда города Севастополя от 01 августа 2014 года, дело №2-360/2014» та інші, внаслідок чого було вирішено направити подання про звільнення останнього з займаної посади. (Т.4 ст.51-64).

Копії рішення Вищої Ради Правосуддя №1121/0/15-17 від 11 травня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_9 було звільнено з посади судді Ленінського районного суду м.Севастополя. (Т.4 ст.65-70).

Скрін-шотів з сайту адміністративних актів рф на яких міститься текст «постановления №5-1040/2014», прийняте суддею Ленінського районного суду м.Севастополя ОСОБА_9 (Т.4 ст.71-72).

Скрін-шоту з інтернет-сторінки на якій міститься інформація, що ОСОБА_9 займає посаду судді Ленінського району м.Севастополя. (т.4 ст.73).

Скрін-шоту з інтернет-сторінки «Миротворець» відповідно до якого ОСОБА_9 , будучи суддею Ленінського районного суду м.Севастополя порушив присягу та перейшов на сторону окупантів. (Т.4 ст.74)

Також, судом досліджено надані стороною обвинувачення процесуальні рішення, в тому числі й в копіях, прийняті під час досудового розслідування постанови про зупинення та відновлення провадження, якими підтверджуються законність проведених під час досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень, та їх відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими, достовірними, а також такими, що узгоджуються між собою.

Суд, оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих йому злочинів.

При цьому, вина ОСОБА_9 підтверджується сукупністю проаналізованих вище доказів, зокрема щодо подій, а саме зрада присязі України та перехід на сторону окупанта, що виразилось у призначенні Президентом рф, останнього на посаду судді Ленінського районного суду м.Севастополя та виконанні своїх обов`язків як судді рф. Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами.

Судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту, щодо недоведеності вини обвинуваченого виходячи з наступного.

Таким чином, всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого ОСОБА_9 винуватими по пред`явленому обвинуваченню, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, судом при призначенні покарання обвинуваченому, зокрема враховуються дані, що характеризують особу обвинуваченого у поєднанні із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, та конкретні фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 злочинів, поведінку обвинуваченого до, в момент та після вчинення правопорушень.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 який одружений, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліках не перебуває. Згідно облікової (особової) картки особи Державної міграційної служби України встановлені анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Умань Черкаської області.

При цьому, враховуючи характер вчинених обвинуваченим дій, той факт, що обвинувачений ОСОБА_9 будучи суддею, мав дбати про благо Вітчизни і добробут Українського народу, додержуватися Конституції України та законів України, виконувати свої обов`язки в інтересах усіх співвітчизників, при цьому зазначені злочини були вчинені відкрито, вони викликали значний суспільний резонанс і тривалий час висвітлювались у ЗМІ, що мало негативний вплив на міжнародний імідж України, призначення покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, явно не відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, та буде таким, що вважатиметься в очах стороннього, незацікавленого спостерігача, занадто м`яким, тобто суперечитиме інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Застосування м`якого покарання вочевидь породжуватиме в особи, яка вчинила кримінальні правопорушення направлені проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних дій, що призведе до завдання дедалі більшої шкоди державі та суспільним інтересам.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 в ході судового розгляду не встановлені.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання в межах санкції статей у виді позбавлення волі оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 необхідно обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

Відомостей, щодо обрання запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні прокурором не надано.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим за ч.1 ст.111 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі рахувати з моменту затримання та приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 2975 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1