Провадження № 1-кс/761/934/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 03.12.2024 у кримінальному провадженні №0001279 від 11.11.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив:

1) постановити ухвалу, якою скасувати постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 03.12.2024;

2) зобов`язати відділ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у місті Києві визнати ОСОБА_4 потерпілим від кримінального правопорушення, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001279 від 11.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву, в якій скаргу підтримав та просив здійснювати розгляд без його участі.

Слідчий у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 107, ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників процесу та без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Судом встановлено, що слідчими ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001279 від 11.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 11.12.2024 прийнято рішення про відмову ОСОБА_4 у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Проте, слідчий не дотримався вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки оскаржувана постанова не містить жодного мотиву та обґрунтувань, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Так, у мотивувальній частині постанови містяться тільки цитування норм Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та позицій Верховного Суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови від 03.12.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001279 від 11.11.2024 у зв`язку з її необґрунтованістю та невмотивованістю.

У той же час, щодо вимог скарги в частині зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій чи слідчих (розшукових) дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу слідчого в цілому, та в заплановану слідчим стратегію досудового розслідування у кримінальному провадженні, що прямо суперечить принципу диспозитивності, а тому в цій частині - скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 55, 110, 303, 306-307, 309, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 про відмову ОСОБА_4 у визнанні потерпілим від 03.12.2024 у кримінальному провадженні №0001279 від 11.11.2024.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1