Справа № 991/61/25
Провадження № 1-кс/991/61/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

7 січня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

(1) Зміст поданої скарги

06.01.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена скарга.

З її змісту вбачається, що заявник 27.12.2024 за вих.№ 27/12/2024-1-2 звернувся до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) в порядку ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Заявник указує, що він надав достатні відомості про вчинення злочинів у вичерпних обсягах і способах доступних не слідчим. Додаткові відомості та докази можуть і повинні бути зібрані лише у спосіб та уповноваженими особами, передбаченими КПК. Крім того, відомості та елементи складу злочину, зазначені в заяві, можуть і повинні бути спростовані лише слідчим у ході досудового розслідування після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

Заявник зазначає, що уповноважена особа зобов`язана була внести відповідні відомості до ЄРДР та провести необхідні першочергові слідчі дії.

Указує, що не дивлячись на очевидність ознак кримінального правопорушення, відомості до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочато.

А тому, він просить зобов`язати уповноважених осіб САП внести відомості до ЄРДР та почати розслідування за його заявою від 27.12.2024 за вих.№ 27/12/2024-1-2 про вчинення кримінальних правопорушень.

(2) Позиції учасників провадження

Заявник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. У скарзі просив розглянути її без участі скаржника.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, причини неприбуття не повідомив.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 306 КПК, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для її розгляду.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у зв`язку з неприбуттям всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні (ч. 4 ст. 107 КПК).

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК).

Чинний КПК закріплює наступну процедуру початку досудового розслідування. Так, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).

Крім цього, відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, варто наголосити, що передбачена чинним КПК процедура внесення відомостей не свідчить, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, а передбачає те, що для перевірки відповідних підстав не потрібно проводити оцінку викладених у заяві відомостей, а необхідно перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

У випадку, якщо зі змісту заяви про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ній, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі заяви не мають вноситися до ЄРДР.

Разом з тим, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (стаття 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.

Реалізуючи функцію судового контролю, слідчим суддею було досліджено подані скаржником матеріали.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до САП з заявою про вчинення кримінального правопорушення за вих.№ 27/12/2024-1-2 від 27.12.2024.

У ній він вказує що, Прем`єр-Міністр України - ОСОБА_5 , Міністр енергетики України - ОСОБА_6 , директор ПАТ «Центренерго» - ОСОБА_7 , голова Наглядової ради ПАТ «Центренерго» - ОСОБА_8 , представники Фонду державного майна України, директор Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» - ОСОБА_9 , директор Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» - ОСОБА_10 , займаючи вказані посади, зловживаючи службовим становищем, із залученням ряду підконтрольних фізичних та юридичних осіб, створили організовану злочинну групу, з метою розкрадання грошових бюджетних коштів на тендерних пропозиціях. Указані фізичні, а також інші юридичні особи є пов`язаними між собою, діють спільно, входять до єдиної організованої злочинної групи та реалізують ряд злочинних схем. Вона діє як єдиний механізм, що забезпечує собі вигідні умови для розкрадання державних коштів через організацію «підконтрольних» тендерів та подальше приховування незаконно отриманих прибутків. Кожен учасник групи має свою чітко визначену роль, що дозволяє їм діяти ефективно і з мінімальними ризиками для викриття.

Для подальшого виводу та легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, учасники організованої злочинної групи, використовували підконтрольних юридичних осіб.

Злочинну діяльність указаної групи, зловживаючи службовим становищем, отримуючи неправомірну вигоду, покривають посадові особи Державної податкової служби України, Державної аудиторської служби України та інших державних, контролюючих, правоохоронних органів.

Наявні відомості, згідно яких директор та голова Наглядової ради ПАТ «Центренерго» організували та реалізували корупційну схему, спрямовану на отримання неправомірної вигоди через механізм укладання договорів із контрагентами. Суть цієї схеми полягала в наступному: будь-який контрагент, який мав намір укласти договір із підприємством, зобов`язувався сплачувати так звані «внески» у вигляді грошових коштів, які фактично були хабарем. Розмір таких «внесків» складає від 20 до 30 відсотків від суми укладеного договору. Тому, є достатні підстави вважати, що службові особи підприємств контрагентів, які уклали договори виконали неправомірні злочинні вимоги та надали останнім неправомірну вигоду. В подальшому вказана неправомірна вигода розподіляється між усіма учасниками організованої злочинної групи.

Вказане провадиться шляхом розподілу бюджетних багатомільйонних договорів на підконтрольні, афілійовані підприємства з метою отримання відкату - певного проценту від суми договору, при цьому фактично послуги надаються не в повному обсязі та оцінюються в кілька разів дорожче від ринкових. Бюджетні кошти пропускаються і виводяться через конвертаційні центри, фіктивні підприємства та офшорні компанії, при повній бездіяльності правоохоронних, контролюючих і податкових органів. Вказана системна корупція призводить до розтрати більше 40% бюджету, зниженню якості послуг, які призначені для енергетичної інфраструктури України, укріпленню бізнес корупційних структур, зниженню довіри і якості життя населення, що в свою чергу негативно впливає на авторитет влади, в тому числі серед міжнародних партнерів.

У заяві йдеться про те, що до ПАТ «Центренерго» замість якісного вугілля постачалася продукція невідомого походження, яка не відповідала технічним характеристикам, зазначеним у договорах, що було можливим завдяки попередній змові керівництва юридичних осіб з посадовими особами ПАТ «Центренерго». Отримані кошти перераховувалися на рахунки підставних підприємств.

Також, заявник указує, що злочинні дії керівництва ПАТ «Центренерго» створюють серйозні загрози національній безпеці України та обороноздатності держави. Неефективне управління, корупційні схеми та зловживання владою у контексті критично важливих об`єктів енергетичної інфраструктури завдають шкоди як економічній стабільності, так і спроможності країни протистояти зовнішній агресії. Зміївська та Трипільська ТЕС, які зазнали значних пошкоджень унаслідок збройної агресії російської федерації, відіграють ключову роль у забезпеченні енергопостачання великих регіонів України. Відновлення цих об`єктів є критично важливим для стабільної роботи енергосистеми, особливо у зимовий період, коли підвищується навантаження на енергетичну інфраструктуру. Корупційні дії, зокрема вимагання «відкатів» від контрагентів, які мали виконувати аварійно-відновлювальні роботи, не лише затримують процес відновлення, але й демотивують сумлінних підрядників брати участь у тендерах. Це призводить до фактичного саботажу відновлення інфраструктури, що є критичною для підтримання стійкості держави в умовах війни. Звільнення кваліфікованих членів дирекції, які забезпечували ефективність внутрішнього контролю, та заміщення їх афілійованими особами, які діють в інтересах корумпованого керівництва, призвело до руйнування управлінської структури. Це не лише порушує принципи законності й прозорості, але й сприяє поширенню корупційних схем, у результаті чого бюджетні кошти витрачаються неефективно, а підприємство втрачає спроможність виконувати свої основні функції. Енергетична стабільність є важливим фактором для функціонування військової інфраструктури та забезпечення життєдіяльності тилу. Дії директора та голови Наглядової ради ПАТ «Центренерго» спрямовані не лише на особисте збагачення, але й створюють умови, які погіршують здатність України забезпечувати енергетичну безпеку, підтримувати функціонування критично важливих об`єктів та зміцнювати обороноздатність держави в умовах збройної агресії. Це є прямою загрозою національній безпеці України.

У заяві також йдеться про те, що посадові особи, які входять до організованої злочинної групи, зловживаючи службовим становищем, маючи вплив на представників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки сприяють організації схем по ухиленню від мобілізації особам, які працюють на підприємствах. Зокрема на тих, які приймають безпосередню участь у реалізації злочинних схем. Ряд фізичних осіб ухиляються від мобілізації під час дії воєнного стану. Основна схема полягає в маніпуляціях із документами, які підтверджують непридатність до служби, надання статусу «броньованих» працівників та оформлення фіктивного працевлаштування на підприємствах. Для цього використовуються корумповані зв`язки в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки. Такі особи, зловживаючи своїм службовим становищем, забезпечують видачу потрібних довідок та ухвалення рішень, які дозволяють уникнути призову. Вони за значну матеріальну вигоду забезпечують прикриття таких схем. До цієї злочинної діяльності також залучені юристи, кадрові служби підприємств і медичний персонал, які фальсифікують документи про стан здоров`я та спеціальний статус працівників. Впливові зв`язки осіб, які входять до складу організованої злочинної групи сприяють уникненню розслідувань та відповідальності. Метою таких дій є забезпечення безперервної роботи підприємств, які систематично приймають участь у реалізації ряду злочинних схем, в тому числі щодо розкрадення грошових бюджетних коштів в умовах воєнного стану. Такі дії є вкрай небезпечними, оскільки вони підривають систему мобілізації в умовах війни, створюючи нерівні умови між громадянами, дискредитують державні інституції та знижують боєздатність Збройних Сил України. Ухилення від мобілізації підриває довіру до держави та суспільну згуртованість, формуючи враження безкарності та впливу корупції на всі сфери життя. Такі дії часто супроводжуються відмиванням коштів, ухиленням від сплати податків та іншими порушеннями закону.

Також, заявник указує, що ТОВ «Енерго Ресурс Груп» перебуваючи у злочинній змові з посадовими особами державних, контролюючих та правоохоронних органів реалізують злочинні схеми, зокрема, ухилення від сплати податків, легалізація грошових коштів, використовують корупційні схеми з рядом банків. Зокрема - АТ «БАНК АЛЬЯНС», АТ КБ «ПриватБанк», АБ «УКРГАЗБАНК», Казначейство України. Керівництво і менеджмент указаних банків перебуває у злочинній змові з ТОВ «Енерго Ресурс Груп». Воно сприяє проведенню сумнівних і незаконних банківський операцій, направлених на виведення, легалізацію коштів, отриманих злочинним шляхом, ухилення від сплати податків, виведення готівки на підконтрольні фіктивні юридичні особи і ФОП. Посадові особи банків отримують незаконну вигоду і відкати за вказані незаконні оборудки, невжиття заходів фінансового моніторингу, не проведення перевірок, не запитування документів на підтвердження законності і реальності фінансових операцій.

Заявник зазначає, що в діях зазначених суб`єктів убачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить висновку, що у заяві не міститься конкретних фактичних відомостей та обставин відомих заявнику, що вказували або могли б свідчити про вчинення тих злочинів, про які йдеться у ній.

Заявник у своїй заяві робить лише голослівні припущення, які ґрунтуються на його суб`єктивній оцінці, оскільки злочинність дій не підтверджується ніякими об`єктивними даними, ґрунтуються на абстрактних доводах та мають характер припущення про можливе існування певних обставин, а тому, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.

Слідчий суддя звертає увагу, що внесення до ЄРДР відомостей щодо ймовірного вчинення злочинів в умовах, коли така інформація не може бути відповідним чином перевірена, не відповідає завданням кримінального законодавства та кримінального провадження. А тому, абстрактні відомості не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі конкретних та достатніх фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

У протилежному випадку, це б призвело до розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення. Як наслідок, це б не дозволило концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені у статті 2 КПК.

З урахуванням того, що у заяві не зазначено достатніх відомостей, які могли б свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя доходить висновку, що подана скарга є необґрунтованою. Отже, вона не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1