Справа № 192/255/25
Провадження № 1-в/192/125/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Солонян ський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 12.04.2021 року

Кінець строку: 12.05.2025 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення. У судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити у зв`язку з тим, що вважає, що він виправився. Пояснив, що він працевлаштований, має дві подяки, а вказане дає підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважав, що засуджений не став на шлях виправлення, оскільки має три стягнення.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважав, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарань знаходиться з 20 вересня 2021 року. У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 29 вересня 2022 року, на даний час відбув 3/4 строку покарання.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 характеризується посередньо. Має два заохочення та три стягнення. Працевлаштований до установи цеху ДОЦ.

17 травня 2024 року комісією Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» було відмовлено ОСОБА_3 у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що на даний період часу ОСОБА_3 має три стягнення у вигляді поміщення на 1 добу до карцеру та попередження і догана, які були застосовані в 2021 році та в 2024 році відповідно. Також має дві подяки, які були застосовані до нього 19 жовтня 2023 року та 14 жовтня 2024 року.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі Висновків щодо виправлення засудженого від травня 2024 року, ОСОБА_3 набрав не достатню кількість балів для прийняття висновку про те, що він довів своє виправлення.

Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Судом встановлено, що за весь час відбування покарання ОСОБА_3 отримав три стягнення та лише два заохочення. Тому суд вважає, що вказані обставини є не достатніми для висновку про його виправлення.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 21 січня 2021 року був звільнений умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року, яким його було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

Таким чином, на даний час ОСОБА_3 відбуває частину покарання, призначеного йому вказаним вироком, оскільки остаточне покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року призначено за правилами ст. 71 КК України. Таким чином ОСОБА_3 вчинив новий злочин проти власності в період умовно-дострокового звільнення, що судом враховано як обставину, яка характеризує засудженого як особу, яка не зробила для себе належних висновків після умовно-дострокового звільнення, оскільки знову вчинив аналогічний злочин.

Враховуючи той факт, що до ОСОБА_3 заохочення почали застосовуватися майже через два роки після початку відбування ним покарання, то вказане на думку суду характеризує засудженого, як особу яка бажає стати на шлях виправлення, проте на даний час ще не довела своє виправлення .

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що працевлаштування та відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1