справа №176/690/25
провадження №1-кп/176/201/25
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янська Донецької області, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2024 року за №0000550,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2024 року Вища рада правосуддя ухвалила рішення №3706/0/15-24, яким змінила з 06 січня 2025 року територіальну підсудність судових справ Великоновосілківського районного суду Донецької області шляхом її передачі до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.

21 лютого 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2024 року за №0000550.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2025 року суддею для розгляду даного обвинувального акту і доданих матеріалів визначено суддю ОСОБА_1 .

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27.02.2025 року.

В судовому підготовчому засіданні прокурор висловив суду думку про можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду. Зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області, обвинувальний акт відповідає ст.291 КПК України. Підстав для його зупинення та закриття не має. Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні з участю учасників провадження. Крім того, прокурор 22.02.2025 року направив до суду клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо впливу на свідків, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення або ухилитись від суду. Зокрема зазначив, про обґрунтованість підозри, що тяжкість покарання може стимулювати обвинуваченого до втечі, є особою раніше судимою за ч.1 ст.309 КК України вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11.06.2024 до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст..75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, а його матеріальний стан дає йому можливість переховуватись від суду. Також вказав про неможливість запобігання ризику незаконно впливати на свідків , потерпілу. Також вказав, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою приховування раніше вчиненого або будучи військовослужбовцем, з метою ухилення від відповідальності самовільно залишити місце проходження служби. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищезазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Також вважає, що оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини, то в даному випадку відсутні підстави для визначення розміру застави. Щодо цивільного позову вважав можливим долучити його до матеріалів кримінального провадження.

В судовому підготовчому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо залучення цивільного позову до матеріалів кримінального провадження призначення кримінального провадження до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, одноособово. Щодо клопотання прокурора вважав можливим застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання з огляду на тривалість перебування останнього під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому підготовчому засіданні не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду та залучення до матеріалів провадження цивільного позову. Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу покладався на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 в судове підготовче засідання не з`явились, просили його провести без їх участі, про що надали відповідну письмову заяву, також представник потерпілої направила до суду цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який просила прийняти до провадження, залучити її як представника цивільного позивача та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовжити тримання обвинуваченого під вартою виходячи з такого.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст.199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У ч. 1 ст. 177 КПК України закріплено, що з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшло підтвердження під час розгляду на стадії досудового розслідування слідчим суддею клопотань про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.01.2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27.02.2025 року строк без визначення розміру застави.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України , які існували на час обрання обвинуваченому вищевказаного запобіжного заходу, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілу, а також вчинити може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою приховування раніше вчиненого або будучи військовослужбовцем, з метою ухилення від відповідальності самовільно залишити місце проходження служби.

Зокрема, як зазначено в ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Поряд із цим, судом приймається до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, із застосуванням насильства, докази по якому ще не досліджені, потерпіла та свідки по справі даним складом суду не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

Так, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою за ч.1 ст.309 КК України вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11.06.2024 до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст..75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, не одружений, є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання, суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; дані про особу, який є раніше судимий, судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочинів, які йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст.176-178,183,193-194,196 України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу обвинуваченого, та, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбаченихст.177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, як і доводів щодо можливості впливати на свідків у даному провадженні або потерпілу, та які ще не допитані в судовому засіданні даним складом суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У суду відсутні відомості які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність.

При цьому, не вдаючись до оцінки доказів, у відповідності до положень ст.23 та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому суд вбачає реальним існування заявлених прокурором ризиків, які на даний час продовжують існувати, у зв`язку з чим не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж раніше обраний, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого ОСОБА_3 , не можуть їм запобігти.

В рамках кримінального провадження триває вирішення питання щодо призначення судового розгляду, запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду неможливо, а тому клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Обставини, на які посилається захисник не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором доведено продовженням існування обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, на даний час не здатні забезпечити виконання своїх процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_3 .

За викладених обставин, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора продовживши обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 21 березня 2025 року включно, без визначення застави.

Враховуючи, що підстав передбачених п.п. 4-8 ст. 284 КПК України для закриття та зупинення кримінального провадження судом не встановлено, складений органом досудового розслідування обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, кримінальне провадження є підсудним Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області, а також з урахуванням того, що всі необхідні дії, пов`язані із підготовкою до судового розгляду судом виконано, кримінальне провадження має бути призначене до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, одноособово.

Крім того, згідно ст.. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Оскільки зазначений вище цивільний позов був поданий до початку судового розгляду представником особи, яка згідно обвинувального акту є потерпілою в даному кримінальному провадженні, то її позов має бути прийнятий до розгляду в рамках даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.,128, 176-178,180,183,193-194,196, 199, 314-316 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Волноваського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000550, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2024 року за ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Слов`янська Донецької області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 25 квітня 2025 року включно, без визначення застави.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2024 року за №0000550, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 лютого 2025 року о 13 год. 00 хв. у приміщенні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.

У судове засідання та наступні судові засідання викликати, прокурора, захисника, потерпілу та її представника допустивши їх участь із власних технічних засобів зв`язку, а обвинуваченого в режимі відео конференції з ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прийняти цивільний позов адвоката ОСОБА_7 , поданий в інтересах ОСОБА_6 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Визнати цивільним позивачем ОСОБА_6 , представником цивільного позивача адвоката ОСОБА_7 .

Копію ухвали негайно направити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілому та її представнику та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_8