СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/8973/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000877, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, українця, одруженого, офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2024 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000877, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000877 від 02.05.2024 року, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

10 грудня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в таємних викраденнях чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, в умовах воєнного стану та організованою групою, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взимку 2022 року, більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, маючи на меті незаконне отримання доходів на постійній основі від таємного викрадення чужого майна та його подальшого збуту, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, вступив у злочинну змову зі своїм батьком ОСОБА_9 , залучивши його у якості співорганізатора, направлену на вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з таємним викраденням дизельного палива з паливних систем тепловозів, які здійснювали перевезення складу локомотивів безпосередньо з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», що за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Володимирська, 12-А до відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», що за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Вапнярка, вул. Островського, 1-а, а також за іншими напрямками руху, розробивши при цьому спільний план дій.

З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вступили у злочинну змову з місцевим мешканцем смт. Вапнярка Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_4 , а також іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, заручившись підтримкою останнього залучили його у якості співучасника таємного викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів. Так, згідно розробленого плану, викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів здійснювалось як на шляху слідування складу локомотивів з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» до структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128», так і за місцем перебування локомотивів у відокремленому структурному підрозділі «Вапнярська колійна машинна станція №128».

Тобто, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, залучивши у якості виконавця ОСОБА_4 створили та очолили організовану групу, учасники якої попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи, направленого на таємне викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів, його подальший збут та отримання прибутку від вказаної незаконної діяльності.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , являючись керівниками даної організованої групи, довели до відома всім учасникам організованої групи план протиправної діяльності.

Створена ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організована злочинна група характеризувалася стійкими зв`язками, стабільністю і згуртованістю свого складу, об`єднанням учасників групи єдиним планом з розподілом функцій кожного з них, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети, обізнаністю всіх учасників групи з планом злочинних дій, злагодженим функціонуванням до часу припинення її діяльності правоохоронними органами, безумовним і невідкладним виконанням вказівок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як керівників організованої групи, з подальшим розподілом грошових коштів отриманих злочинним шляхом.

Стійкість організованої групи забезпечувалась стабільним складом її учасників, постійністю зв`язку співучасників з метою вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з таємним викраденням дизельного палива з паливних систем тепловозів.

Для підтримання постійного зв`язку і координації спільних дій, з метою конспірації, а також недопущення викриття злочинної діяльності правоохоронними органами, учасниками організованої групи велися телефонні розмови в завуальованій формі, із застосуванням умовних фраз та словосполучень.

У відповідності до плану злочинної діяльності, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розподілили ролі та функції між учасниками організованої групи наступним чином:

Так, зокрема, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись виконавцем та активним учасником організованої групи, виконував наступні функції: безпосередньо приймав участь у таємному викраденні дизельного палива спільно зі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , здійснював отримання ємкостей з викраденим дизельним паливом та приймав участь у переливі дизельного палива в надані ємкості; здійснював спільно зі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 збут викраденого дизельного палива визначеним ними особам за конкретну суму грошових коштів по ціні за 1 літр; вживав заходи щодо не викриття злочинної діяльності організованої групи та їх членів правоохоронними органами та посадовими особами АТ «Українська залізниця».

Так, організована група у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , а також інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, на протязі періоду часу з 16.12.2022 по 23.08.2023 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинили ряд таємних викрадень дизельного палива з паливних систем тепловозів, при наступних обставинах.

22.12.2022 року машиніст тепловозу цеху експлуатації ВП «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_11 , та помічник машиніста ОСОБА_12 , які не були членами організованої групи, діявши за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , які входили до складу організованої групи на тепловозі 2Т10УТ-0065 згідно робочого маршруту, виїхавши з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», що за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Володимирська, 12-А, прибув до відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», що за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Вапнярка, вул. Островського, 1-а.

Надалі ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , які не були членами організованої групи, діючи за попередньою змовою, в ході телефонних розмов зі ОСОБА_8 домовився про здійснення таємного викрадення дизельного палива з паливної системи тепловозу у відокремленому структурному підрозділі «Вапнярська колійна машинна станція №128», на що ОСОБА_8 в ході телефонних розмов повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_4 про необхідність виїзду к зазначеному структурному підрозділу для здійснення крадіжки дизельного палива.

Після чого, приблизно в 02 год. 30 хв. 22.12.2022 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення дизельного палива, діючи умисно, попередньо завантаживши до невстановленого в ході досудового розслідування автомобіля з причепом порожні ємкості (каністри), призначені для викраденого дизельного палива та шланги, необхідні для його зливу з тепловозу, виїхали в напрямку відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція № 128» АТ «Укрзалізниця», за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Ванярка, вул. Островського 1-А.

Прибувши, приблизно в 02 год. 50 хв. 22.12.2022 року, до попередньо обумовленого з вищевказаними учасниками злочину місця, а саме на ділянку лісосмуги, яка прилягає до території структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція № 128» АТ «Укрзалізниця», ОСОБА_8 припаркував автомобіль з причепом поблизу паркану, що огороджує територію «Вапнярської колійної машинної станції № 128», по ту сторону якого знаходився тепловоз 2Т10УТ-0065.

Надалі у період часу приблизно з 03 год. 00 хв. до 04 год. 25 хв. 22.12.2022 року, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення дизельного палива, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які не були членами організованої групи та діяли за попередньою змовою, згідно раніше розробленого плану, діючи умисно, шляхом несанкціонованого під`єднання шлангів до паливної системи тепловозу, забезпечили подачу дизельного палива та здійснили його переливання до заздалегідь привезених ємкостей (каністр).

В результаті вищевказаних дій, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, у складі організованої групи, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , які не були членами організованої групи, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, з корисливих мотивів, здійснили злив дизельного палива у кількості 700 л. з тепловозу 2Т10УТ-0065, тим самим таємно викрали чуже майно, належне АТ «Українська залізниця», а саме дизельне паливо у кількості 588 кг. (700 л.), вартістю 21 285,12 гривень, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши АТ «Українська залізниця» матеріальний збиток на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану та організованою групою, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

За переконанням органу досудового розслідування, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраною у кримінальному провадженні сукупністю доказів.

Сторона обвинувачення вважає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечення запобігання зазначеним ризикам, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Орган досудового розслідування вказав, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження. Неможливість обрання стосовно підозрюваного іншого запобіжного заходу обґрунтовується його можливістю переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати будь-яку із речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, просили застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із правом внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у ньому.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Повно та всебічно дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши прокурора, думку підозрюваного, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено мету застосування запобіжного заходу, яка полягає у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Також ч. 1 ст. 194 КПК України вказується, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

10 грудня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

У рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. При цьому така підозра не може ґрунтуватися лише на тому, що особа вчинила в минулому правопорушення, навіть аналогічне. Таким чином, підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, ЄСПЛ підкреслив також, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів».

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 15.12.2022 року; протоколом огляду та добровільної видачі від 16.12.2022 року; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 23.12.2022 року; протоколом огляду та добровільної видачі від 25.12.2022 року; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 23.08.2023 року; протоколом огляду та добровільної видачі від 23.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , від 01.02.2024 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-відео контроль у відношенні ОСОБА_8 від 01.02.2023 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-відео контроль у відношенні ОСОБА_15 , від 01.02.2023 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-відео контроль у відношенні ОСОБА_4 , від 01.02.2023 року; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 19.09.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , від 29.10.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_16 , від 01.10.2024 року; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_8 , від 01.02.2023 року; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 31.10.2023 року; висновком експерта №СЕ-19/111-23/712-ФХД від 18.01.2023 року, висновком експерта № 24-29/СЕЕ від 25.03.2024 року та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, при дослідженні матеріалів справи, доданих до клопотання, суд встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

У поданому клопотанні наведено ряд ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема орган досудового розслідування зазначив, що під час досудового слідства на момент обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як на підставу наявності даних ризиків було вказано, що беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний з високим рівнем можливості може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкція за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12-ти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання.

Однак суд зауважує, що ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26 червня 1991 року по справі «Лтальє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Однак орган досудового розслідування також вказує, що існує ризик вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 може шляхом погроз, вмовлянь, як особисто, так і спільно з іншими невстановленими особами, незаконно вплинути на свідків, з метою зміни їх показів.

Існує ризик вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що протоколами НСРД підтверджується, що ОСОБА_4 систематично вчиняє інкримінуємі йому злочини.

Також, існує ризик вчинення підозрюваним дій, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик підтверджуються тим, що на даному етапі не встановленні всі кримінальні правопорушення, вчинені підозрюваним, не встановленні всі можливі співучасники, а тому перебуваючи на волі останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зможуть довести вчинення кримінальних правопорушень, таким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя погоджується, вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на наявні матеріали досудового розслідування у їх сукупності, що додані до клопотання.

Суддя звертає увагу, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 ЄСПЛ констатував порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

У поданому клопотанні орган досудового розслідування вказав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не наведено належного обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Саме лише посилання на вказані обставини із посиланням на загальні норми без врахування конкретних обставин справи, слідчий суддя не може розцінювати як доведення неможливості застосувати до підозрюваного альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Таким чином, зважаючи на ч. 4 ст. 194 КПК України, відповідно до якої, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначені норми кримінального процесуального законодавства, ретельно дослідивши матеріали поданого клопотання та заслухавши учасників судового засідання, суд доходить до висновку, що до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має бути застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених частинами 5 та 6 статті 194 КПК України.

Відтак, у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000877, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Таким чином, беручи до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, доведеність ризиків, наведених у клопотанні, керуючись ст.ст. 2, 7, 176-178, 181, 193, 194 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000877, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14 лютого 2025 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на час дії запобіжного заходу;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із Вінницької області, Тульчинського району, смт. Вапнярка без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не спілкуватися із іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні без дозволу на це слідчого, прокурора чи суду.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 16.12.2024 року.

Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді діє 60 (шістдесят) днів до 14 лютого 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і оголошено в приміщенні суду 19 грудня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1