Справа № 344/1253/25
Провадження № 1-кс/344/716/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про продовження строків тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0002221 від 19.08.2024,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002221 від 19.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 194 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Починаючи з кінця травня 2024 року спеціальними службами російської федерації розпочато операцію, спрямовану на знищення шляхом підпалів майна, особливо автомобілів, військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань.

На початку серпня 2024 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Івано-Франківську, переглядаючи закриті форуми в застосунку «Telegram», виявила оголошення користувача месенджеру «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 » з пропозицією отримання грошової винагороди за певну роботу. Зацікавившись даним оголошенням, ОСОБА_7 в застосунку «Telegram» написала користувачу месенджеру «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 » який вид роботи необхідно виконати.

Користувач месенджеру «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 » письмово повідомила про те, що за певні суми необхідно вчиняли підпали майна критичної інфраструктури та військовослужбовців Збройних Сил України, особливо автомобілів.

Про зміст даної пропозиції ОСОБА_7 повідомила свого знайомого ОСОБА_9 , переславши посилання на оголошення користувача месенджеру «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 » на його мобільний телефон.

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер пропозицій користувача месенджеру «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 », з корисливих мотивів надали згоду вчиняти підпали автомобілів за грошову винагороду.

ОСОБА_9 , вчиняючи готування до злочину, підшукуючи співучасників, запропонував ОСОБА_4 взяти участь в підпалі автомобіля за грошову винагороду.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що підпал автомобіля є кримінально-карним злочином, умисно, з корисливою метою погодився вчинити його, тобто ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_7 вступили в попередню змову на вчинення злочину.

Діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 19.08.2024, близько 04:00 год, підійшли до транспортного засобу марки «Peugeot 307 sw», захисного, темно-зеленого забарвлення, реєстраційний номер Республіки Польща « НОМЕР_1 », який знаходився біля будинку № 14 по вулиці Довженка у м. Івано-Франківську та належить ОСОБА_11 .

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 умисно, з корисливою метою, облив вітрове скло даного автомобіля легкозаймистою речовиною (бензином) та підпалив її. В цей час ОСОБА_4 , діючи згідно попередньої злочинної домовленості та розподілу ролей, використовуючи мобільний телефон з відеокамерою, зафіксував момент підпалу та горіння автомобіля, після чого вони зникли з місця вчинення злочину. Внаслідок пожежі вогнем було повністю знищено моторний відсік, кузов та салон автомобіля.

04 грудня 2024 року ОСОБА_4 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 194 КК України.

05 грудня 2024 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 31 січня 2025 року включно.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду домоволодіння, протоколом допиту підозрюваного, протоколами оглядів, іншими матеріалам кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція статті передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від трьох до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених в ньому, просив клопотання задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

04 грудня 2024 року ОСОБА_4 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 194 КК України.

05 грудня 2024 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 31 січня 2025 року включно.

18 грудня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до шести місяців, тобто до 28.02.2025 року.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 194 КК України.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені у п. п. 1 - 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення злочину;

- п. 2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- п. 3 незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших осіб, яким відомі обставини вчинення злочинів;

- п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 знаючи інших співучасників, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій;

- п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, зокрема останній може вчинити інші кримінальні правопорушення проти власності.

Вирішуючи дане клопотання враховую також що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В поданому клопотанні та в судовому засіданні органом досудового розслідування обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування, враховуючи конкретні його обставини.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінований злочин (ч.2 ст.194 КК України), характер та обставини його вчинення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, вважаю за необхідне залишити чинною раніше визначену заставу в межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, за висновком слідчого судді, є межею помірності для нього, і ризик втрати такого розміру застави може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, слідчий суддя відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою до 28 лютого 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування із визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 28 лютого 2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити заставу 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 гривень 00 коп., яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 28 лютого 2025 року включно обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду межі Івано-Франківської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1