печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві вчинити дії, яка полягає у не розгляді клопотання, у межах кримінального провадження №0000360 від 23.04.2024, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві вчинити дії, яка полягає у не розгляді клопотання, у межах кримінального провадження №0000360 від 23.04.2024.

Мотивуючи подану скаргу, вказує, що 24.05.2024 адвокатом ОСОБА_3 подано в інтересах потерпілого ОСОБА_4 клопотання про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

19.06.2024 на адресу адвоката ОСОБА_3 надійшов від Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві, лист за № 20383-24/ к/11-03-9944/24 від 05.06.2024, у якому зазначено, зокрема, про те, що 04.06.2024 слідчим винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.

З мотивувальної частини долученої до вказаного листа постанови про відмову у визнанні потерпілим від 04.06.2024 вбачається, що досудовим розслідуванням не встановлено об`єктивних відомостей, які б вказували на завдання ОСОБА_4 матеріальної, моральної чи іншої шкоди даним кримінальним правопорушенням.

Поряд з цим, будь-яких конкретних фактів і відомостей, які б підтверджували вказане твердження, у постанові слідчим не зазначено.

Таким чином, жодного обґрунтування прийнятого рішення слідчим не наведено, а доводи, викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення та документах, долучених до останньої в якості додатків, залишились поза увагою слідчого при прийнятті процесуального рішення.

Вчиненим дізнавачем СД Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 діянням ОСОБА_4 завдано майнової, яка полягає в упущеній вигоді, яку останній не отримав через втрату можливості запису та подальшого надання послуг клієнтам клініки ТОВ «Дорофєєва Бьюті Клінік», та моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із передачею його майна користування іншої особи.

Зважаючи на допущені порушення при прийнятті слідчим рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, 28.06.2024 адвокатом ОСОБА_3 подано в інтересах ОСОБА_4 скаргу слідчому судді Печерського районного суду м. Києва, яка перебуває на розгляді.

Внаслідок відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілим слідчим також прийнято рішення про відмову у розгляді клопотання про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

Таким чином, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 всупереч вимогам кримінального процесуального закону відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим та, як наслідок, у розгляді клопотання про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

Адвокат, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду провадження повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст. 220 КПК України.

Згідно положень п. 19, ч. 1 ст. 3 КПК України, сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Разом з тим, клопотання у порядку ст. 220 КПК України, можуть бути ініційовані стороною захисту, потерпілим і його представником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Належних документів на підтвердження процесуального статусу потерпілого слідчому судді не надано. У зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості переконатися у тому, що суб`єкт звернення має право ініціювати клопотання, у межах кримінального провадження №0000360 від 23.04.2024.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 55, 56, 242 - 244, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві вчинити дії, яка полягає у не розгляді клопотання, у межах кримінального провадження №0000360 від 23.04.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1