Справа № 204/3690/25
Провадження № 1-кс/204/970/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

4 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001482 від 14.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого досудовим розслідуванням часу представниками спеціальної служби іноземної держави - Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України. Так, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 25 хв. 14.12.2024, представники спеціальних служб Російської Федерації звернулися до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та запропонували вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що останній дав добровільну згоду. У свою чергу, у ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 25 хв. 14.12.2024, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, тобто вибуху, який призвів до загибелі людини, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення. На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 25 хв. 14.12.2024, за невстановлених обставин отримав (набув) мобільний телефон марки «Samsung», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , та сім-картку з абонентським номером НОМЕР_3 . Крім того, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 25 хв. 14.12.2024, за невстановлених обставин отримав (набув) саморобний пристрій вибухової дії, який складався з вибухової речовини невстановленого типу та гайок, а також інших невстановлених в ході досудового розслідування елементів. Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, помістив зазначений вище саморобний пристрій вибухової дії у сумку комбінованого білого та чорного кольорів. У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_5 , прибув до ділянки місцевості, що являє собою парковку перед входом до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого, ОСОБА_5 о 14 год. 25 хв. 14.12.2024 розмістив під транспортним засобом «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_4 , коробку з мобільним телефоном марки «Samsung», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 . Далі, ОСОБА_5 , о 14 год. 25 хв. 14.12.2024 розмістив сумку комбінованого білого та чорного кольорів, в якій містився саморобний пристрій вибухової дії, впритул до стіни ІНФОРМАЦІЯ_5 за вищевказаною адресою під лавкою, що розташована у безпосередній близькості до контрольно-пропускного пункту ІНФОРМАЦІЯ_5 (наступні приблизні географічні координати: НОМЕР_5). Після чого, ОСОБА_5 прослідував до транспортного засобу Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_4 , дістав коробку з мобільним телефоном марки «Samsung», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , провів з вказаним телефоном невстановлені в ході досудового розслідування дії та повторно розмістив коробку з мобільним телефоном марки «Samsung», IMEI1: НОМЕР_1 , ІMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , під транспортним засобом «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_4 . Після чого, о 14 год. 38 хв. 14.12.2024 відбувся вибух вказаного саморобного пристрою вибухової дії, внаслідок чого загинув співробітник ТЦК та СП ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та отримали тілесні ушкодження оперуповноважений СКП ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ДОП СП ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , співробітник ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . При цьому, ОСОБА_5 було достовірно відомо, що вказаний вище саморобний пристрій вибухової дії він розмістив у безпосередній близькості до контрольно-пропускного пункту військового об`єкту, де на постійній основі дислокуються та перебувають військовослужбовці Збройних Сил України та інших передбачених законодавством України військових формувань, співробітники правоохоронних органів, а також громадяни України, у зв`язку з чим він усвідомлював та розумів, що вибух на вказаній ділянці місцевості та поруч із зазначеною будівлею може призвести до заподіяння шкоди життю та здоров`ю невстановленої кількості осіб, порушення громадської безпеки та залякування населення, а також настання інших тяжких наслідків, у тому числі допускав можливість загибелі людей. Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, тобто вибуху, який призвів до загибелі людини, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, 14.12.2024, перебуваючи у безпосередній близькості до контрольно-пропускного пункту ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 , розмістив впритул до стіни сумку комбінованого білого та чорного кольорів, в якій містився саморобний пристрій вибухової дії, за наступними приблизними географічними координатами: НОМЕР_5. Після розміщення вказаної сумки відбувся вибух саморобного пристрою вибухової дії, що призвів до загибелі людини. Своїми умисними діями, які виразилися вчиненні терористичного акту, тобто вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя, настання інших тяжких наслідків, якщо такі дії були вчинені з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, що призвели до загибелі людини, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 258 КК України.

15.12.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258 КК України, ОСОБА_5 16.12.2024 підозрюваному слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.02.2025. 10.02.2025 підозрюваному ОСОБА_5 , слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.04.2025 року. Органом досудового розслідування до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за погодженням із заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури подано клопотання про продовження строків досудового розслідування до шести місяців, тобто до 15.06.2025. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою та підставами продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час, ризики передбачені у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та його не зменшення, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України, санкцією якого передбачено покарання до довічного позбавленням волі з конфіскацією майна, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що він може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповану територію України, зокрема, поза межами пунктів пропуску. Також, необхідно врахувати, що ОСОБА_5 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні. Крім того, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про можливість останнього приховуватися від органу досудового розслідування. Підозрюваний значиться тимчасово безробітнім, ніде офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, крім злочинного. При цьому, невідворотність покарання за вищевказане кримінальне правопорушення вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України та його не зменшення, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення свідчить те, що на теперішній час в ході досудового розслідування встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі знаряддя та засоби вчинення ним кримінальних правопорушень, а також можливі співучасники вчинення даного злочину. Так, у разі незастосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, зокрема, матиме доступ до своїх акаунтів у месенджерах, що може призвести до втрати цих доказів. Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та його не зменшення, а саме незаконно впливати на потерпілих, свідків, спеціалістів та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема з метою помсти, надання ними неправдивих показань та висновків, відмови від показів у суді, зокрема, шляхом підкупу, залякування та застосування насильства, оскільки досудове розслідування триває, не всі свідки допитані, а також є необхідність у проведенні значної кількості судових експертиз. Крім того, необхідно врахувати що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину пов`язаного з насильством, що спричинив загибель людини, що також суттєво підвищує даний ризик. Про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та його не зменшення, а саме може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється свідчить те, що що у кримінальних провадженнях №0000049 від 28.07.2022, №0000530 від 31.07.2023 та №0000901 від 28.06.2023, які скеровані до суду з обвинувальними актами, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України. Враховуючи викладені обставини, наявні обґрунтовані підстави вважати, що у разі незастосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою це може привести до вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Також, в ході досудового розслідування на теперішній час встановлюються факти причетності ОСОБА_5 до вчинення інших кримінальних правопорушень, у тому числі проти державної та громадської безпеки. Продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вченні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна або без такої. У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки він не переховувався, сам надав всі наявні переписки, а відтак зазначені в клопотанні ризики є не доведеними та надуманими.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив змінити на домашній арешт, оскільки ризики зазначені слідчим у клопотанні не мають належного обґрунтування та підтвердження. Досудове розслідування триває вже 4 місця і за цей час зазначені в клопотанні ризики перестали існувати.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001482 від 14 грудня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України.

16 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.02.2025.

10 лютого 2025 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001482, продовжено до трьох місяців, тобто до 15 червня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2025 року, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 10 квітня 2025 року.

У клопотанні слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має значення для досудового розслідування; здійснювати незаконний вплив на свідків чи інших підозрюваних; вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Проте, у судовому засіданні належним чином було підтверджено наявність лише ризиків можливого переховування підозрюваного від слідства та вчинення ним нового кримінального правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваної настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця реєстрації та проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в яких він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити вчиняти протиправну діяльність або вчинити нове кримінальне правопорушення, та те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів, тобто до 6 червня 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави на 60 днів, тобто до 6 червня 2025 року.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1