Справа № 521/7232/18
Номер провадження:1-в/521/457/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси подання начальника Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Одеській області про звільнення у зв`язку із декриміналізацією:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдови, уродженця м. Бендери, засудженого:

-20.06.2019 року вироком Малиновським районним суду м. Одеси за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 200 /двісті/ годин громадських робіт, суд

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Одеській області про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20.06.2019 року вироком Малиновським районним суду м. Одеси за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 200 /двісті/ годин громадських робіт, від призначення покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Подання мотивоване тим, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за статтею 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

За вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 України 06.04.2018 року на суму 650 грн. 00 коп., а з огляду на положення Податкового Кодексу та Закону України № 3886-ІХ, на момент скоєння цього злочину розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.190 КК України, становив 1762 грн.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання та звільнення засудженого від призначеного покарання за вказаних у поданні підстав.

Представник органу пробації та засуджений участі не приймали, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши думку учасників справи, розглянувши подання та вивчивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Одеській області виконується вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року, що надає Хаджибейському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Одеській області право розглянути подане подання.

Судом встановлено, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляд 200 /двісті/ годин громадських робіт.

Сума заподіяних збитків, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення 06.04.2018 року заподіявши матеріальну шкоду на суму 650 грн.

Відповідно до частини 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» становив 1762 грн.

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого наставала кримінальна відповідальність за статтею 190 КК України, становив 1762 грн.

Як все було зазначено та вбачається із вироку суду, своїми діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди на загальну суму 650 грн.

Згідно із частиною 1 статті 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до частини 6 статті 3 цього Кодексу, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зокрема цим законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 (постанова від 07.10.2024 року) дійшла висновку, що питання, які виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із частиною 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, оскільки вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становить меншу суму за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме за 1762 грн., зважаючи на норми статті 58 Конституції України, статті 3 та статті 5 КК України, діяння, за вчинення якого останній був засуджений, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, остання підлягає негайному звільненню від призначеного покарання.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності суд дійшов висновку, що подання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до статей 3, 5, 74 КК України, Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Одеській області про звільнення у зв`язку із декриміналізацією задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20.06.2019 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 200 /двісті/ годин громадських робіт, звільнити від призначеного покарання у зв`язку з усуненням Законом України № 3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1