Справа № 466/114/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/561/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

24 лютого 2025 року м. Львів

Суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , вивчивши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2025 року на бездіяльність слідчих та керівника органу досудового розслідування щодо відсутності рішень на клопотання потерпілого в порядку ст. 220 КПК України ,

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих та керівника органу досудового розслідування щодо відсутності рішень на клопотання потерпілого в порядку ст.220 КПК України.

На вказану ухвалу ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали апеляційної скарги, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Частиною 4 ст. 399 КПК України визначено: якщо апеляційна скарга, подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 Глави 26 КПК України.

У відповідності до ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; застосування тимчасових обмежень діяльності юридичної особи та/або тимчасових обмежень в отриманні прав та/або переваг або відмову у застосуванні таких обмежень; тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; продовження відсторонення від посади; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львова під час розгляду скарги встановлено, що клопотання ОСОБА_3 від 3 лютого 2025 року розглянуто та задоволено повністю, у встановлений законом термін.

Відтак, кримінальним процесуальним законом не передбачено в даному випадку право на оскарження ухвали слідчого судді, якою по суті розглянуто скаргу на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання в порядку ст. 220 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

Керуючись ч.4 ст. 399 КПК України,

постановив:

відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2025 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою і усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2