Справа № 473/2872/22
Номер провадження 1-др/473/1/24
У Х В А Л А

іменем України

"23" грудня 2024 р. м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши без застосування фіксації процесу технічними засобами на підставі ч.4 ст.107 КПК України подання в порядку ст.ст.537, 539 КПК України заступника начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів у кримінальному провадженні №0000785 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2024 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області через елктронний суд надійшло подання заступника начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів у кримінальному провадженні №0000785 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з поданням поліцією вказано, що керівництвом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проаналізовано підстави тривалого зберігання речових доказів у виді грошових коштів, які було виділено на проведення негласних слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження №0000785 та які зберігаються в кімнаті речових доказів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

За результатами аналізу встановлено, що однією з причин є той факт, що суддями при ухваленні вироків не дотримано вимоги ст.100 КПК України (питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження).

Такв поданні зазначено, що у провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебувала угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000785 від 20.09.2022 за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.11.2022 (справа №473/2872/22) ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі та відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки.

Водночас поліція вказує, що судом не прийнято рішення по вилученим у кримінальному грошовим коштам у сумі 2700 гривень.

Тому ОСОБА_4 просить в своєму поданні суд ухвалити додаткове рішення стосовно речових доказів у виді грошових коштів, вилучених у кримінальному провадженні № 0000785.

В додатку до подання поліції зазначено, що копія постанови про приєднання до кримінального провадження № 0000785 речових доказів та передачу їх на зберігання на 2 арк. (направлено поштою), однак на момент винесення ухвали суду доказів зазначених у додатку подання суду не було надано.

Суд, дослідивши матеріали кримінальної справи №473//2872/22 (провадження 1-кп/473/ 257/2022) стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України, встановив наступне.

09 листопада 2022 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області ухвалено вирок на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної 09 листопада 2022 року між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_7 .

Згідно цього вироку ОСОБА_3 визнано винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Питання про речові докази судом у вироку не вирішувалося, оскільки в обвинувальному акті прокурором не вказано про їх наявність.

Постанови про речові докази, зокрема й про вилучені у сумі 2700 гривень та даних про те, що то за докази, кому вони належать прокурор суду не надавав.

Тому у мотивувальній частині вироку чітко вказано, що даних про речові докази прокурором надано не було.

Саме тому у суду під час постановлення вироку були відсутні підстави для застосування положень ст.100 КПК України.

Чинний КПК не передбачає постановлення додаткових рішень про речові докази, як про те просить в своєму поданні поліція.

Це не передбачено ні в ст.537, ні в ст.539 КПК України, на які посилається поліція в поданні, ні в ст.379 КПК України (виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні), ні в ст.380 КПК України (роз`яснення судового рішення).

Тобто такого поняття як ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів по кримінальному провадженні, які судом не досліджувалися, оскільки не надавалися прокурором, чинним КПК України не передбачено.

Крім того, суд звертає увагу, що під час укладання угоди про визнання винуватості від 09 листопада 2022 року, яку було укладено між прокурором Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 - даних про речові докази (постанови) прокурором надано не було.

Тому відсутні правові підстави для задоволення подання заступника начальника ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів.

Керуючись ст.ст.372, 379, 380, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання заступника начальника ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів у кримінальному провадженні №0000785 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.263 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1