Справа № 344/3582/25
Провадження № 1-кс/344/1848/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , власника майна - ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000415 від 03.07.2024,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000415 стосовно членів організованої групи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 307, ч. 3, ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, за фактами вчинення упродовж липня 2024 року лютого 2025 року на території м. Калуша та Калуського району Івано-Франківської області організації та утримання 4 місць (нарколабораторій) для незаконного виготовлення наркотичних засобів, незаконного посіву та вирощування методом гідропоніки нарковмісних рослин конопель роду канабіс (Cannabis), незаконного виготовлення та зберігання наркотичного засобу рослинного походження, обіг якого обмежено канабісу, з метою збуту, у великих розмірах.

У клопотанні зазначено, що у ході розслідування здобуто докази про те, що ОСОБА_4 під час вчинення злочинів використовував автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є його співмешканка ОСОБА_5 , перевозив цим транспортним засобом обладнання для нарколабораторій, мінеральні добрива, а також наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс.

Зазначено, що 26 лютого 2025 року, на підстави ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду проведено обшук автомобіля «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , відібрано взірці та вилучено зазначений транспортний засіб, ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.08.2023.

26 лютого 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, розлученому, фізичній особі-підприємцю, з середньо-спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3, ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цього ж дня, 26.02.2025 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Як вказується у клопотанні, зазначений вище транспортний засіб визнано речовим доказам у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 його використовував під час протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, вказує на необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , заборонивши користування ним, розпорядження та відчуження, зазначаючи, що його необхідно зберегти як речовий доказ та знаряддя вчинення злочину, до нього може бути застосовано конфіскацію (спеціальну конфіскацію).

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи клопотання у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Просить задовольнити клопотання.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечила щодо клопотання, вказавши на відсутність підстав для накладення арешту на майно третьої особи, зазначених у клопотанні. У клопотанні не зазначено, що автомобіль використовувався як предмет злочину. Просила врахувати, що автомобіль належить ОСОБА_5 третій особі. Неповнолітня донька ОСОБА_5 відвідує заняття з бальної хореографії та остання повинна відвозити її на турніри, які заплановані в інших містах. Арешт майна порушує право третьої особи на мирне володіння майном.

Підозрюваний та власник майна підтримали позицію, висловлену захисником.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного переконання.

Як слідує з матеріалів клопотання, слідчим управлінням ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000415 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 307, ч. 3, ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

26 лютого 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3, ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

26.02.2025 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Транспортний засіб «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказам у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про арешт цього майна слідчий суддя виходить із того, що відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом частини 3 статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження можуть бути застосовані, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (частина 4 статті 170 КПК України).

Пунктом 3 частини другої цієї статті визначено, що арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (частина 5 статті 170 КПК України).

Статтею 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, зокрема статтею 310 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Частиною 1 статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до частини 4 статті 96-2 КК України гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 1 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує з матеріалів клопотання та з`ясовано під час розгляду клопотання, органом досудового розслідування встановлено факт вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, зокрема за фактами вчинення упродовж липня 2024 року лютого 2025 року на території м. Калуша та Калуського району Івано-Франківської області організації та утримання 4 місць (нарколабораторій) для незаконного виготовлення наркотичних засобів, незаконного посіву та вирощування методом гідропоніки нарковмісних рослин конопель роду канабіс (Cannabis), незаконного виготовлення та зберігання наркотичного засобу рослинного походження, обіг якого обмежено канабісу, з метою збуту, у великих розмірах, у яких підозрюються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами досудового розслідування.

У ході досудового розслідування здобуто докази про те, що ОСОБА_4 під час вчинення кримінальних правопорушень використовував автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є його співмешканка ОСОБА_5 . Вказаним автомобілем ОСОБА_4 перевозив цим транспортним засобом обладнання для нарколабораторій, мінеральні добрива, а також наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс.

Слідчий суддя враховує, що автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом і може виступати предметом спеціальної конфіскації.

У разі не накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб може бути відчужений або перереєстрований на інших осіб.

Відтак, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника, у користуванні якого перебуває вказаний транспортний засіб, так як він визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, може у подальшому підлягати конфіскації, у тому числі спеціальній, та арешт носить тимчасовий характер.

Отже, слідчий суддя вважає можливим клопотання прокурора задовольнити в частині накладення арешту на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.08.2023, шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.

Щодо заборони користування автомобілем, то слідчий суддя вважає, що у цій частині клопотання прокурора задоволенню не підлягає, оскільки власник автомобіля «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 має неповнолітню дитину та автомобіль їй необхідний в особистих справах, а тому забороною користування автомобілем на неї буде покрадено надмірний тягар, непропорційний порівняно з потребами досудового розслідування.

З огляду на вищезазначене, клопотання підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.08.2023, із забороною розпорядження та відчуження, за виключенням обмеження щодо права користування.

Також, автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.08.2023 доцільно передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.08.2023, із забороною розпорядження та відчуження, за виключенням обмеження щодо права користування.

Передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.08.2023.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 06.03.2025 року.