Справа №: 398/2906/24
провадження №: 1-кп/398/198/25
УХВАЛА

Іменем України

"18" березня 2025 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 24.02.2024 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка (колишня назва Комінтерн) Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва у ТОВ «Новоселівка-Агро», неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 24.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово судом продовжувався.

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що ризики, які мали місце при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують iснувати, на даний час не вичерпались i будуть продовжувати мати місце у подальшому. Просить задовольнити вказане клопотання з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченим подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час. Своє клопотання обгрунтовує тим, що він має родину та місці соціальні зв`язки, підтримує товариські та дружні стосунки з сусідами та колегами по роботі. Офіційно працевлаштований, 30 років незмінно пропрацював трактористом. Ні до кримінальної, ні до адміністративно відповідальності раніше не притягувався. Проживає разом з батьками, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи. Під час досудового розслідування співпрацював зі слідством, спроб ухилення чи переховування не вчиняв і навіть не мав такого наміру. При цьому, він з дитинства має проблеми з серцем, переніс дві операції на серці. Наразі у нього погіршився стан здоров`я, але в умовах слідчого ізолятора належної допомоги він не отримує, всі його звернення до медичної частини залишаються без уваги. Також, на його думку, як підозра так і обвинувачення його у вчиненні даного злочину базується виключно на свідченнях однієї особи, яка намагається уникнути відповідальності, переклавши цю відповідальність на нього. Крім свідчень ОСОБА_6 слідством не здобуто жодних інших доказів, які б вказували на те, що 24.02.2024 року під час ДТП за кермом мотоциклу перебував він, ОСОБА_7 . Свідчення ОСОБА_6 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_8 наданими в судовому засіданні 14.01.2025 року, яка повідомила, що 23.02.2024 року вона разом зі своєю сусідкою бачили як повз них на мотоциклі проїхали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також ОСОБА_4 , при цьому за кермом на той час був саме ОСОБА_11 . Також вважає, що результати його першого допиту, який він майже не пам`ятає, не можуть бути допустимим та належним доказом у справі, оскільки його було проведено у лікарні, він на той час перебув у напівсвідомому стані після проведеної трепанації черепа та під дією лікарських засобів. Вважає, що саме тому слідчим під час його допиту не було застосовано відеофіксацію даної слідчої дії. Висновок експерта від 05.01.2025 року №817/24-27 про проведення психологічної експертизи він вважає сумнівним, оскільки експерт з ним особисто не спілкувалась, порівняльних матеріалів не мала, а отже не могла об`єктивно та неупереджено виконати експертне дослідження. Зазначені прокурором ризики, передбачені ст.177 КПК України є безпідставними та нічим не підтвердженими. Він вкотре заявляє, що не керував мотоциклом під час ДТП. Стороною обвинувачення на надано доказів, того, що саме він перебування за кермом і його дії привели до трагічних наслідків. Під час ДТП за кермом був ОСОБА_12 , який намагається перекласти вину на нього. Він ще на стадії досудового слідства заявляв клопотання про проведення перевірки та дослідження на поліграфі, однак його клопотання були відхилені. Його другий рік утримують у слідчому ізоляторі без належної медичної допомоги, стан його здоров`я різко погіршився, а на його звернення медична частина закладу не реагує. Відповідно до висновку експерта № 23 від 18.04.2024 року та медичного висновку від 18.09.2024 року у його правій лобній долі залишився не видалений металевий осколок розміром 2,3х5 мм, наслідки його перебування в голові є непередбачуваними та можуть привести до летального наслідку. Враховуючи викладене, просить змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час з можливістю отримати необхідне медичне лікування в умовах стаціонару закладу охорони здоров`я.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 також подано письмове клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання останнього. Клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 категорично заперечує свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, зазначає, що до дорожньо-транспортної пригоди він помінявся місцями з ОСОБА_6 , останній сів за кермо, а він до коляски мотоциклу. Дружина ОСОБА_6 ОСОБА_13 сиділа позаду свого чоловіка. Як вбачається з матеріалів справи та самих тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_4 , під час дорожньо-транспортної пригоди, вони наявні з правої сторони його голови та тіла, а отже підтверджується факт, що саме він у цей час знаходився у колясці мотоцикла, як пасажир, а не за його кермом. Якщо б ОСОБА_4 підчас руху мотоцикла знаходився за його кермом і під час перекидання мотоцикла на ліву сторону, він би отримав тілесні ушкодження голови та тіла саме з лівої сторони. Те, що ОСОБА_4 не керував транспортним засобом, а знаходився у його колясці, крім наявними у нього тілесними ушкодженнями, також підтверджується показами свідка ОСОБА_8 , яка була допитана у судовому засіданні та підтвердила факт даний факт. Крім того, ОСОБА_4 має позитивні характеристики за місцем проживання, працює, на утриманні у нього знаходяться батьки похилого віку, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення не відноситься до категорії навмисних, має незадовільний стан здоров`я, постійне місце проживання, що підтверджується документальними доказами, тому за таких підстав захисник вважає, що до винесення вироку ОСОБА_4 необхідно змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотань обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу, вказуючи що ризики, які мали місце при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують iснувати, на даний час не вичерпались i будуть продовжувати мати місце у подальшому.

Дослідивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, доводи клопотань обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу, вислухавши думку сторін обвинувачення та захисту, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Під час судового розгляду суд, за наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 04.02.2025. Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 04.04.2025 року, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа.

Згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи.

Заявлені стороною обвинувачення ризики, суд оцінює у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке призвело до смертi одного з потерпілих та отримання середнього ступеня тяжкостi тiлесних ушкоджень іншим потерпiлим, за вчинення якого, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, без можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України. На даний час в кримінальному провадженні триває судовий розгляд, судом проведено підготовчий судовий розгляд, оголошено обвинувальний акт, визначено обсяг та порядок дослідження доказів, допитано потерпілих, обвинуваченого, досліджено документи, звуко та відеозаписи, розпочато допит свідків сторони захисту, та заплановано допит свідків сторони обвинувачення. Вищезазначені факти переконують суд, що на даному етапі кримінального провадження інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, та чинити у цьому кримінальному провадженні незаконний вплив на потерпілих та свідків, які є мешканцями одного села, і місцезнаходження яких йому відоме. Більш того, саме потерпілий ОСОБА_14 (згідно матеріалів, що вже досліджені у судовому засіданні) був єдиним очевидцем вчинення кримінального правопорушення, та враховуючи, позицію обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення, який стверджує, що за кермом транспортного засобу був саме потерпілий ОСОБА_14 , що буде предметом судового розгляду, ризик можливого впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні існує.

Щодо посилань обвинуваченого, на поганий стан здоров`я, як на підставу для зміни запобіжного заходу, на підтвердження чого ним надано копію висновку мультиспіральної комп`ютерної томографії головного мозку від 18.09.2024 року, то суд зазначає, що факт огляду обвинуваченого лікарем та проведення комп`ютерного дослідження автоматично не може привести до висновку, що йому потрібна медична допомога за межами слідчого ізолятора. Доказів звернення обвинуваченого до лікаря медичної частини СІЗО та не можливості лікування в умовах установи суду не надано.

Відповідно до положень Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини слідчих ізоляторів (далі - СІЗО) або адміністрації СІЗО. Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку (п. 2.3.).

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО (п. 2.6.).

Посилання обвинуваченого та його на позитивні характеристики обвинуваченого за місцем роботи та місцем проживання, його соціальні зв`язки, не свідчать про зміну всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та обвинуваченим і його захисником не доведено.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, а відтак у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити.

Такі обставини, на переконання суду, у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, тому згідно п.2 ч. 4 ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає недоцільним обирати альтернативний запобіжний захід у відношенні обвинуваченого у вигляді застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 184, 194, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури-прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, починаючи з 18.03.2025 року до 16.05.2025 року, включно.

У задоволені клопотання обвинуваченого та його захисника, відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Повний тексту ухвали проголошено 19.03.2025 року о 12 год 45 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1