Справа № 158/936/25
Провадження № 1-кс/0158/284/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю ст. слідчої СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000214 від 01.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,-

в с т а н о в и в:

03 квітня 2025 року до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000214 від 01.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене 01.04.2025р. в ході проведення огляду місця події автомобільної дороги між населеними пунктами м. Ківерці с. Ольганівка, Луцького району Волинської області, за координатами 50.8527211, 25.4201169 майно.

Клопотання мотивує тим, що 01.04.2025 року, близько 11 год. 50 хв., на автомобільній дорозі між м. Ківерці - с. Ольганівка, Луцького району Волинської області, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «Ford C-Max» д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Малий Порськ, Ковельського району Волинської області, який при собі мав зіп-пакет із речовиною білого кольору невідомого походження.

За даним фактом 01 квітня 2025 року відомості про дане правопорушення внесено до ЄРДР за №0000214 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Під час проведення огляду місця події автомобільної дороги між населеними пунктами м. Ківерці с. Ольганівка, Луцького району Волинської області, за координатами 50.8527211, 25.4201169 було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Ford C-MAX», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 ; два зіп-упакування із речовиною невідомого походження; мобільний телефон марки «Iphone XR» IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 .

Вищевказані речі та предмети постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 01.04.2025р. визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000214 від 01.04.2025р.

Оскільки вищевказане вилучене майно є майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення та відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, просить клопотання задовольнити та накласти арешт на вищезазначене майно.

В судовому засіданні ст. слідча СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав викладеному у ньому, просили клопотання задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання в частині накладення арешту на належний ОСОБА_4 мобільний телефон та транспортний засіб належний ОСОБА_8 , оскільки такий будь-якого доказового значення у даному кримінальному провадженні не має.

Власник транспортного засобу автомобіля марки «Ford C-Max» д.н.з. « НОМЕР_1 » - ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явився, будь яких клопотань суду не подав.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання докази та матеріали кримінального провадження №0000214, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 від 01.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

01 квітня 2025 року слідчим СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 під час проведення огляду місця події автомобільної дороги між населеними пунктами м. Ківерці с. Ольганівка, Луцького району Волинської області, за координатами 50.8527211, 25.4201169 було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Ford C-MAX», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 ; два зіп-упакування із речовиною невідомого походження та мобільний телефон марки «Iphone XR» IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , належний ОСОБА_4 .

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 01.04.2025р. вищевказані предмети та транспортний засіб визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000214.

Так, згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини 1 - 3 ст. 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Нормами ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норми закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ст. 170 ч. 1 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст.173 ч. 2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Саме по собі визнання майна речовим доказом постановою слідчого, ще не свідчить про те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що вилучений 01.04.2025р. в ході огляду місця події транспортний засіб марки «Ford C-MAX», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не зберіг на собі його сліди, а тому клопотання в цій частині до задоволення не підлягає.

Разом з тим, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

В матеріалах кримінального провадження №0000214 від 01.04.2025 року вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучені безпосередньо у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зіп-упакування із речовиною невідомого походження та належний йому мобільний телефон марки «Iphone XR» IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 можуть мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасового вилученого майна.

Керуючись ч. 2 п. 7 ст. 131, ст. 132, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 01.04.2025р. в ході проведення огляду місця події автомобільної дороги між населеними пунктами м. Ківерці с. Ольганівка, Луцького району Волинської області, за координатами 50.8527211, 25.4201169 майно, а саме:

зіп-упакування із речовиною невідомого походження, яку поміщено до спеціального пакету №ICR0235088; зіп-упакування із речовиною невідомого походження, яку поміщено до спеціального пакету №PSP2135394, мобільний телефон марки «Iphone XR» IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , який поміщено до спеціального пакету № PSP1266494, які постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 01.04.2025р. визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000214 та передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження будь-яким чином даним майном до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

В решті в задоволенні клопотання відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1