Єдиний унікальний номер 205/2517/25
Номер провадження 1-кп/205/700/25
У Х В А Л А

19 лютого 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000315 від 25.12.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, раніше неодноразово засудженого, останній раз 17.10.2024 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000315 від 25.12.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України.

Сторони кримінального провадження проти призначення судового розгляду не заперечували.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши у нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду міста Дніпропетровська відповідно до ст.ст. 32, 33, 34 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, не має.

Обвинувальний акт, затверджений прокурором, складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору немає. Угода в даному кримінальному провадженні станом на день проведення підготовчого судового засідання, не укладалась.

У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 немає постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, та обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 років до 8 років, а також у зв`язку з тим, що останній являється особою, розуміючи тяжкість вчиненого ним злочину, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений має мотив та можливість вплинути на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_3 раніше знайомий з переліченими особами, йому відомі адреси їх мешкання та можливі місця перебування. Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що девіантна поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень. Також ОСОБА_11 не має офіційного місця роботи, та місця проживання, а разом з цим, й постійного джерела доходу, тож необхідність у забезпеченні своєї життєдіяльності та покритті базових фізіологічних потреб може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того ОСОБА_3 17.10.2024 Новомосковським МС Дніпропетровської області був засудженим за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75,75 КК України звільнений від відбування покарання на 3 роки.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказавши що наявність зазначених у клопотанні ризиків ні чим не підтверджуєтеся, крім того згідно наданої характеристики головою квартального комітету №29 ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, крім того командиром ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_13 , надано згоду на проходження ОСОБА_3 військової служби у ВЧ НОМЕР_1 на посаді стрільця стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника.

Суд, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

26.12.2024 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_14 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.02.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України ,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні .

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, крім зважаючи на те, що ОСОБА_3 є раніше судимою особою, і вчинив нове кримінальне правопорушення у період іспитового строку, немає постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, зокрема, не має постійного джерела доходу.

Також суд приймає до уваги те, що на даній стадії судового провадження матеріали справи ще не досліджені та свідки не допитані. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлюючи можливість отримання покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказане свідчить про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України а саме переховування від суду та вплив на свідків. Колегія суддів вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Причому суд не бере до уваги, посилання сторони захисту на наявність згоди командира ВЧ НОМЕР_1 на проходження ОСОБА_3 військової служби у ВЧ НОМЕР_1 на посаді стрільця стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_3 рахується військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що командиру ВЧ НОМЕР_2 відомо про згоду на проходження військової служби в іншій військовій частині, порядок переведення, тощо.

Відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з цим, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України вчинено із застосуванням насильства, що свідчить про неможливість встановлення застави відносно ОСОБА_3 як альтернативний запобіжний захід.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів.

На підставі ч. 6 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне розмір застави не обирати.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 183, 199, 217, 314-317 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_15 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000315 від 25.12.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити, ОСОБА_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24.00 години 20 квітня 2025 року включно.

Кримінальне провадження № 0000315 від 25.12.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України призначити до судового розгляду на 28 лютого 2025 року о 12 годині 00 хвилин.

Справу розглядати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_16