В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003279 від 19.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, із середньою освітою, працюючої в ГО «Задля добрих людей» пекарем, маючої на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ., раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої: ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2201-IХ, яким в подальшому був неодноразово продовжений воєнний стан в Україні та який діяв на день вчинення злочину, вчинила умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 18.09.2024 року, приблизно об 11 год. 43 хв., ОСОБА_3 перебувала за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 2-Б, у приміщенні магазину «Бадьорий», та перебуваючи на касовій зоні помітила на прилавку мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 12C Graphite Gray 4 GB RAM 128GB ROM", model 22126RN91Y, sn: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , в цей час у неї раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного майна, в період дії воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи біля прилавку на касовій зоні вказаного вище магазину, та усвідомлюючи, що вказаний вище мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 12C Graphite Gray 4 GB RAM 128GB ROM", model 22126RN91Y, sn: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , їй не належить, а перебуває у власності іншої особи, а саме ОСОБА_9 , лівою рукою взяла вказаний вище мобільний телефон, та почала утримувати його у руці.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, що направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , відійшла від касової зони магазину, утримуючи викрадене майно при собі, після чого залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 , завдала потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 4049 гривень 40 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала в повному обсязі, щиро розкаялася та пояснила, що 18.09.2024 року, вони з чоловіком домовилися завезти собаку до ветеринарної клініки, проте вони посварились, після чого чоловік пішов з дому у невідому напрямку. Згодом вона пішла до чоловіка на роботу, однак, на місці його не застала. По дорозі додому, вона зайшла до магазину, де на касовій зоні на прилавку помітила мобільний телефон, який взяла до рук після чого, вона переконалася, що за її діями ніхто не спостерігає, вимкнула його та вийшла на вулицю. Зокрема зазначила, що викрадений телефон повернула власнику добровільно, щиро каялася, жалкує, що так сталося.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до скоєного - вину визнала повністю, щиро кається у скоєному, жалкує, що так сталося, дані про її особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працює, має на утриманні малолітніх дітей, раніше не судима.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням обставин справи, наявності обставини, що пом`якшує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1/один/ рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у справі, а саме: мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi "сірого кольору в прозорому силіконовому чохлі, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 - залишити власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1