Справа № 367/3816/24
Провадження №1-кп/367/752/2024
УХВАЛА

Іменем України

про закриття провадження

02 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000447 від 09.04.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Віньківці Хмельницької обл., українки, громадянки України, не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду, також, надійшла угода про визнання винуватості укладену 22.04.2024 року між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 ..

Захисник у підготовчому судовому засіданні просив закрити дане кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена підтримала клопотання свого захисника.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши клопотання захисника, думки учасників кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та подану для затвердження суду угоду про визнання винуватості, суд вважає дану угоду про визнання винуватості, такою, що її умови суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону та порушують права, свободи, інтереси обвинуваченої.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 22.04.2024 року слідчим було складено, а прокурором затверджено - обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 .. Того ж дня, між прокурором та обвинуваченою, в присутності захисника було укладено угоду про визнання винуватості.

Разом із тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 вчинила 06.01.2024 року, 24.01.2024 року, 14.02.2024 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1514 грн..

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення 06.01.2024 року, 24.01.2024 року, 14.02.2024 року ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн. (1514х2=3028).

Як вбачається з обвинувального акту, діями ОСОБА_5 06.01.2024 року було заподіяно матеріальну шкоду ТОВ «Вигідна покупка» в розмірі 863 грн.; 24.01.2024 року ТОВ «Вигідна покупка» було завдано матеріальної шкоди на суму 809 грн.; 14.02.2024 року ТОВ «Вигідна покупка» було завдано матеріальної шкоди на суму 460 грн..

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість викраденого ОСОБА_5 майна становила 863 грн., 809 грн., 460 грн., відповідно, тобто ці суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн., тому суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з врахуванням вищенаведеного, вищевказані діяння ОСОБА_5 не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Так, відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у затвердженні угоди про визнання винуватості від 22.04.2024 року укладеної в даному кримінальному провадженні між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 необхідно відмовити на підставі п. 1), 3) ч. 7 ст. 474 КПК України, а клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-315, 374-376, 468-475 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості від 22.04.2024 року укладеної між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000447 від 09.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На ухвалу, в частині закриття кримінального провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1