Справа №127/3978/25
Провадження №1-кс/127/1748/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, яке було накладено в рамках кримінального провадження №0000875 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного на майно в межах кримінального провадження.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000875 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2025 у справі №127/42129/24 частково задоволено клопотання тимчасово виконуючого обов`язки старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 та накладено арешт із забороною відчуження, користування та розпоряджання на таке майно, а саме: на транспортний засіб, марки SCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , шляхом заборони його власнику та іншим особам, вчиняти будь-які дії з даним транспортним засобом, пов`язані із відчуженням, розпорядженням, у тому числі проведення стосовного нього реєстраційних дій.

Згідно резолютивної частини ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2025 року у справі №127/42129/24 арешт накладено на вказаний транспортний засіб, який зареєстрований за ОСОБА_7 .

З інформації, наданої Головним сервісним центром МВС №31/218АЗ-2025-2025 від 28.01.2025 встановлено, що на даний час актуальним власником транспортного засобу SCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B, 2016 р.в., № шасі НОМЕР_1 є ОСОБА_6 .

Також згідно вказаної інформації першим власником вказаного транспортного засобу, який ввезено з-за кордону була ОСОБА_8 з 17.10.2023 по 15.11.2023, інформація про інших власників відсутня.

Також, згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - ЄДРТЗ) ОСОБА_6 є власником транспортного засобу з 15.11.2023 та згідно операцій з ЄДРТЗ вбачається, що ОСОБА_7 не була власником і не є власником транспортного засобу, марки SCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 .

Окрім цього, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 реєстраційним номером транспортного засобу SCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B, 2016 р.в., № шасі НОМЕР_1 є НОМЕР_4 , а не НОМЕР_2 про який йдеться в Ухвалі від 09.01.2025.

Таким чином, саме ОСОБА_6 в розумінні ч.ч. 1-3 ст.64-2 КПК України набув статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, права якої виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Власник майна, ОСОБА_6 , не був присутнім під час розгляду клопотання слідчим суддею.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист' прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказаний арешт перешкоджає підприємницькій діяльності ОСОБА_6 та призводить до надмірного обтяження права власності.

Щодо розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального судочинства захисник зазначила наступне.

Так, 17.11.2023 року з метою отримання прибутку ОСОБА_6 заключив договір оренди (найму) транспортного засобу SCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B, 2016 р.в., № шасі НОМЕР_1 (спеціалізований напівпричіп н/пр-фургон) з ОСОБА_9 . ОСОБА_9 та ОСОБА_6 є подружжям з 11.08.2022.

Згідно вказаного договору, метою оренди автомобіля є використання для вантажних перевезень.

Вказана інформація підтверджується Головним сервісним центром МВС у листі №31/218АЗ-2025-2025 від 28.01.2025. 17.11.2023 - видано свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон, персона з правом користування - ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснює діяльність як фізична особа- підприємець, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.11.2023 № 000224186.

Основним видом діяльності ОСОБА_9 є: «49.41 Вантажний автомобільний транспорт».

Тобто, транспортний засіб SCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B, 2016 р.в., № шасі НОМЕР_1 використовується для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, заборона слідчого судді на розпорядження вказаним транспортним засобом фактично зупиняє підприємницьку діяльність ОСОБА_9 та суттєво позначається на інтересах власника транспортного засобу ОСОБА_6 .

Узагальнюючи викладене, з 17.11.2023 року, понад рік, ОСОБА_9 використовує транспортний засіб у своїй підприємницькій діяльності, а ОСОБА_6 з метою отримання прибутку, а саме орендної плати.

Накладення арешту на транспортний засіб призводить до того, що «Наймодавець» ОСОБА_6 порушує умови договору щодо обов`язку надавати в оренду автомобіль та отримання прибутку.

Слідчим суддею в ухвалі від 09.01.2025 № 127/42129/24 встановлено, що матеріали клопотання про накладення арешту не містять відомостей щодо причетності ОСОБА_6 до вказаного правопорушення або набуття права власності на транспортний засіб у незаконний спосіб.

В ухвалі слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області йдеться про те, що ОСОБА_10 здійснив перереєстрацію транспортного засобу SCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B, номер шасі НОМЕР_1 на ОСОБА_11 , що суперечить інформації Головного сервісного центру МВС №31/218АЗ-2025-2025 від 28.01.2025. Адже згідно обліку операцій в ЄДРТЗ за ОСОБА_11 відбулася первинна реєстрація транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону.

Окрім цього, відомості про реєстрацію зазначеного транспортного засобу за ОСОБА_12 в ЄДРТЗ відсутні.

Враховуючи вищевказане, адвокат просила клопотання задовольнити.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав, що у ньому наведено.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки напівпричіпSCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B, номер шасі НОМЕР_1 являється предметом кримінального правопорушення, тобто має значення речового доказу. Тому на даний момент необхідність у арешті вказаного напівпричепу не відпала, оскільки у органу досудового розслідування може виникнути необхідність у проведені додатково огляду вказаного транспортного засобу.

Слідчий ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання оскільки воно є необгрунтованим та передчасним. Необхідність в арешті вказаного транспортного засобу не відпала. З ним планується провести додаткові слідчі дії.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час слідчими СВ відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000875 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2025 року №127/42129/24 клопотання тимчасово виконуючого обов`язки старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 задоволено частково.

Накладено арешт на:

- вантажний автомобіль «SCANIA R450», номер шасі: НОМЕР_5 , номерний знак: НОМЕР_6 , який від 23.08.2024 через ТСЦ 8041 зареєстрований за ОСОБА_7 ;

- сідельний тягач «MAN», номер шасі: НОМЕР_7 , номерний знак: НОМЕР_8 , який від 21.02.2024 через ТСЦ 8046 зареєстрований за ОСОБА_11 ;

- вантажний автомобіль «VOLVO FH500», номер шасі: НОМЕР_9 , номерний знак: НОМЕР_10 , який від 27.08.2024 через ТСЦ 8041 зареєстрований за ОСОБА_13 ;

- сідельний тягач «VOLVO FH13», номер шасі: НОМЕР_11 , номерний знак: НОМЕР_12 , який від 07.09.2024 через ТСЦ 1843 зареєстрований за ОСОБА_14 ;

- напівпричіп «SCHMITZ NKS*SCB*S3B», номер шасі: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_13 , який зареєстрований за ОСОБА_7 ;

- вантажний автомобіль «VOLVO FH540», номер шасі: НОМЕР_14 , номерний знак: НОМЕР_15 , який від 24.07.2024 через ТСЦ 1242 зареєстрований за ОСОБА_15 ;

- легковий автомобіль «MAZDA CX-5», номер шасі: НОМЕР_16 , номерний знак: НОМЕР_17 , який від 25.10.2023 через ТСЦ 3246 зареєстрований за ОСОБА_16 ;

- сідельний тягач «MERCEDES BENZ», номер шасі: НОМЕР_18 , номерний знак: НОМЕР_19 , який від 23.02.2024 через ТСЦ 7341 зареєстрований за ОСОБА_17 , шляхом заборони їх власникам та іншим особам, вчиняти будь-які дії з даними транспортними засобами, пов`язані із відчуженням, розпорядженням, у тому числі проведення стосовно них реєстраційних дій.

Вищевказані транспортні засоби залишено на відповідальне зберігання їх власникам.

У решті вимог клопотання відмовлено.

Постановлене рішення мотивоване тим, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, з метою його збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

Крім того, ухвалою колегії суддів Вінницького апеляційного суду від 31.01.2025 (провадження №11-сс/801/70/2025) апеляційні скарги адвоката ОСОБА_18 в інтересах власниці майна ОСОБА_14 та адвоката ОСОБА_19 в інтересах власниць майна ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2025 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000875 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України вирішено залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2025 року (провадження №1-кс/127/18055/24) залишити без змін.

Колегія суддів у вказаному рішенні зазначила наступне: «Так, задовольняючи частково клопотання слідчого про накладення арешту на сідельний тягач «VOLVO FH13», номер шасі: НОМЕР_11 , номерний знак: НОМЕР_12 , який від 07.09.2024 через ТСЦ 1843 зареєстрований за ОСОБА_14 , а також на вантажний автомобіль «SCANIA R450», номер шасі: НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 , який від 23.08.2024 через ТСЦ 8041 зареєстрований за ОСОБА_7 , напівпричіп «SCHMITZ NKS*SCB*S3B», номер шасі: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_13 , який зареєстрований за ОСОБА_7 , а також на вантажний автомобіль «VOLVO FH500», номер шасі: НОМЕР_9 , номерний знак: НОМЕР_10 , який від 27.08.2024 через ТСЦ 8041 зареєстрований за ОСОБА_13 , та накладаючи арешт на вказане майно шляхом заборони їх власникам та іншим особам, вчиняти будь-які дії з даними транспортними засобами, пов`язані із відчуженням, розпорядженням, у тому числі проведення стосовно них реєстраційних дій, і залишаючи вищевказані транспортні засоби на відповідальне зберігання їх власникам, слідчий суддя виходив з того, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000875 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.».

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Враховуючи висновки колегії суддів апеляційної інстанції, слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутні обставини, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, або загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу «законності» і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, адже відповідає тяжкості правопорушення.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 зазначала, що ОСОБА_6 являється третьою особою у даному кримінальному провадженні, оскільки являється власником напівпричіпуSCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B, номер шасі НОМЕР_1 . Однак накладення арешту на вказаний напівпричіп перешкоджає підприємницькій діяльності ОСОБА_6 та призводить до надмірного обтяження права власності, оскільки вказаний напівпричіп на підставі договору оренди був переданий у користування ОСОБА_9 .

Однак слідчим суддею встановлено, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 25.12.2024 вказані вище транспортні засоби визнані речовим доказом.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та/або арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України, враховуючи обставини кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доводи про те, що ОСОБА_6 є добросовісними набувачами транспортних засобів та не є підозрюваними у кримінальному провадженні також не є підставою для скасування арешту майна, виходячи з фактичних обставин кримінального провадження.

До того ж, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З огляду на доводи адвоката ОСОБА_3 про те, що арешт майна призводить до зупинення підприємницької діяльності ОСОБА_6 , то слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для висновку про те, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є надмірним для його власника та порушує його права, оскільки транспортний засіб перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 та він може використовувати його за цільовим призначенням, отримувати прибуток від здачі його в оренду, однак без права розпорядження цим транспортним засобом.

Отже з метою запобігання можливим ризикам, зокрема приховування або відчуження речових доказів, слідчий суддя вважає, що до проведення необхідних процесуальних та слідчих дій, спрямованих на завершення досудового розслідування, скасування арешту накладеного на речові докази, в тому числі часткового, є наразі недоцільним.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що в судовому засіданні не було встановлено достатніх підстав для скасування арешту накладеного на напівпричіп «SCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B», номер шасі: НОМЕР_1 , тому в задоволені клопотання адвоката ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОНИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту, накладеного на транспортний засіб «SCHMITZ CARGOBULL NKS SCB S3B», номер шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_20 , що накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/42129/24 від 09.01.2025, в рамках кримінального провадження №0000875 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя