Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 383/1089/21
Провадження № 1-кп/391/20/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2025 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

його представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Компаніївського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка, Бобринецького району, Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2021 року, в період часу з 21 години 00 хвилин по 23 годину 30 хвилин, більш точного часу судовим слідством не встановлено, потерпілий ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та його співмешканкою ОСОБА_8 перебували в домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_1 , в якому всі разом розпивали спиртні напої.

Під час спільного розлиття алкогольних напоїв, близько 23 години 20 хвилин, цього ж дня, точного часу судовим слідством не встановлено, між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт та сварка. В ході даної сварки ОСОБА_6 за раптово виниклого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дії, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, підійшов до столу та взявши з нього кухонного ножа, наблизився до потерпілого та діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, тримаючи ніж у правій руці, перебуваючи в положенні обличчям до обличчя з потерпілим, наніс один удар в область грудної клітини зліва потерпілого ОСОБА_4 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді: рани по передній поверхні грудної клітини зліва, в ділянці 4 міжребер`я по середньо-ключичній лінії, яка подовжується в раньовий канал та проникає в грудну порожнину, лівобічний після травматичний згорнутий гемоторакс (в передньому та задньому синусах зліва згорнутий гемоторакс в об`ємі до 600 мл.), яке відповідно до висновку експерта №51 від 28.09.2021 наданого Бобринецьким міжрайонним відділенням CME КЗ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ» Кіровоградської облдержадміністрації, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винність у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнав частково, суду пояснив, що того дня він зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 працювали на полі (прибирали сіно), яке належало потерпілому. За це потерпілий дав їм пляшку горілки, трохи їжі, що дуже його образило. Ввечорі потерпілий прийшов до нього в будинок, де вони вжили спиртне, після сиділи в кімнаті втрьох (він, його співмешканка ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ), розмовляли. Йому стало образливо, що за його роботу потерпілий заплатив такий мізер, до того ж в нього виникли ревнощі, він подумав, що Качур хоче увести в нього співмешканку, тому він наніс один удар потерпілому ножом, який знаходився на столі в цій же кімнаті.

Також потерпілий перед тим, як він наніс йому удар ножом, наносив йому удари, про які він повідомляв в ході проведення СЕ за його участю.

Після того, як він наніс удар, потерпілий пішов з будинку. Поліцію, швидку він не викликав. Пізніше до нього прийшли працівники поліції.

Більш точно події він вже не пам`ятає через сплив часу.

В скоєному розкаюється, приносить вибачення потерпілому.

Відповідно до СЕ від 11.10.2021 р., проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , останній пояснював та показував щодо обставин, які мали місце 04.07.2021 р., а саме, що в нічний час, близько 2 години ночі прийшов Качур з пляшкою горілки, якого він в подальшому впустив до будинку, та з яким, а також із співмешканкою ОСОБА_9 вони перебували в кімнаті, сиділи на ліжках та розмовляли. Під час розмови з ОСОБА_10 між ними виник словесний конфлікт, який переріс в сварку, в ході якої до нього підійшов ОСОБА_10 та став почергово наносити йому удари кулаком руки в область голови, від яких йому забило памороки та він швидко підвівся з ліжка, схопив ножа, який лежав на столі поряд з ліжком та тримаючи його у правій руці, повернувся обличчям до Качур, й наніс йому один удар в область грудей зліва, а потім швидко вийняв ніж та кинув його на стіл. Від отриманого удару в область грудей Качур швидко вибіг з його будинку та більше не приходив. До протоколу проведення СЕ наявна фототаблиця, якій зафіксовано обставини, про які повідомляв ОСОБА_6 (Т.1, а.с. 214-222).

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується наступними доказами:

Поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що того дня дійсно обвинувачений та його співмешканка ОСОБА_9 працювали разом з ним на полі прибирали сіно. Коли закінчили роботу, він покормив їх, вказав, що розплатиться з ними через кілька днів. Ввечорі він прийшов до будинку обвинуваченого, з собою приніс пляшку горілки 0,25 л, хліба, солі, стакан табаку, ще якоїсь їжі, оскільки в обвинуваченого не було чого їсти. Втрьох вони випили. Потім сиділи в кімнаті, спілкувались. ОСОБА_11 попросив в нього цигарку, він спочатку сказав, щоб той сам скрутив собі цигарку, але той наполягав. Він віддав обвинуваченому недопалок, в цей час ОСОБА_11 наніс йому удар ножом в грудну клітину. Він вважає, що цей удар був через ревнощі. Також ОСОБА_11 ще намагався нанести йому удар ножом, але він встиг перехватити його руку, та щоб забрати ніж, наніс тому декілька ударів руками, в тому числі по голові, доки не зміг забрати ніж, який кинув за ліжко. Після чого пішов з будинку, потім йому стало зле, він викликав швидку.

Свої пояснення, наданні в ході проведення СЕ за його участі підтримує.

Вибачення приймає, але це обвинувачений вибачився перший раз після тих подій. За цей весь час обвинувачений будь-яких дій щодо відшкодування йому шкоди, не приймав.

Покарання вважає повинно бути пов`язане з реальним відбуванням покарання.

Поясненнями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що того вечора вона з обвинуваченим та потерпілим вживали спиртні напої. Як було нанесено удар ножом, вона не бачила, чула тільки те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 сварились.

Протоколом огляду місця події від 05.07.2021 р., проведеного в домоволодінні ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого, в кімнаті будинку було виявлено та вилучено: ніж з пластиковою рукояткою білого кольору, вістря якого заокруглене, ніж з пластиковою рукояткою білого кольору вістря якого гостре, футболка сірого кольору, в клітину червоного і чорного кольору, на якій мають плями речовини бурого кольору. (Т.1, а.с.188-190). Вказані ножі та футболку сірого кольору визнано речовими доказами за даним кримінальним провадженням (Т.1, а.с.191).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.09.2021 року з фототаблицею до нього, за участю потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого потерпілий пояснював та показував за яких обставин йому було нанесено тілесні ушкодження, а саме: 04.07.2021 р. приблизно о 22 год. він перебував в домоволодінні ОСОБА_6 , де також знаходилась ОСОБА_8 , з якими вживали спиртні напої. Приблизно о 23-10 год. між ним та ОСОБА_11 раптово виник конфлікт, в момент якого ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 сиділи на ліжку напроти Качура. Ланга підвівся з ліжка, підійшов до столу, взяв ножа та попросив ОСОБА_10 докурити за ним. Коли ОСОБА_10 протягнув обвинуваченому недопалену сигарету в правій руці, ОСОБА_11 протягнув ліву руку, щоб взяти цигарку та в цей момент наніс один прицільний удар правою рукою, в якій знаходився ніж в верхню ліву частину грудей. Потім ОСОБА_11 хотів нанести ще один удар, але Качур вибив ножа з руки кинув його під ліжко та вийшов з будинку. Фототаблицею зафіксовано пояснення потерпілого щодо спричинення йому тілесних ушкоджень. ( Т.1, а.с. 192-196).

Висновком експерта № 51 від 28.09.2021 року, відповідно до якого:

Згідно наданої медичної документації у ОСОБА_4 малось тілесне ушкодження у вигляді: рани по передній поверхні грудної клітки зліва, в ділянці 4 міжребер`я по середньо-ключичній лінії, яка подовжується в раньовий канал та проникає в грудну порожнину, лівобічний після травматичний згорнутий гемоторакс (в передньому та задньому синусах зліва згорнутий гемоторакс в об`ємі до 600 мл).

Враховуючи розмір рани в ділянці грудної клітки (2х1 см, 3х1 см в різних щоденниках указані різні розміри ран), її рівні краї, наявність раньового каналу, ширина клинка близько 2-3 см, можливо говорити, що дане тілесне ушкодження утворилось від дії предмету, який мав колюче-ріжучі властивості, могло утворитись в строк, вказаний в постанові та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6 п. 2.1.3.

Вищезазначене тілесне ушкодження не характерне для утворення його при падінні з положення стоячи на площину.

Положення, (поза) в якому знаходився потерпілий та нападаючий в момент нанесення йому тілесного ушкодження могло бути самим різноманітним. (Т.1, а.с. 197-199).

Відповідно до постанови про визнання предмету речовим доказом від 28.09.2021, медичну карту стаціонарного хворого № 5322 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано речовим доказом. (Т.1, а.с.200).

Висновком експерта № 55/51 від 20.10.2021 року, відповідно до якого, згідно наданої медичної документації ОСОБА_4 малось тілесне ушкодження у вигляді: рани по передній поверхні грудної клітини зліва, в ділянці 4 міжребер`я по середньо-ключичній лінії, яка подовжується в раньовий канал та проникає в грудну порожнину, лівобічний після травматичний згорнутий гемоторакс (в передньому та задньому синусах зліва згорнутий гемоторакс в об`ємі до 600 мл).

Механізм тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_4 при проведення судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, на який вказав потерпілий ОСОБА_4 в протоколі проведення СЕ за його участі від 14.09.2021 р.

Механізм тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_4 при проведення судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, на який вказав підозрюваний ОСОБА_6 в протоколі проведення СЕ за його участі від 11.10.2021 р. (Т.1, а.с. 211-213).

Оцінюючи досліджені по справі докази, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння повністю доведеною та правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

Часткове визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 (щодо ударів з боку потерпілого перед тим як він наніс удар ножом) суд оцінює критично, як спосіб захисту, оскільки винуватість обвинуваченого за ч.1 ст. 121 КК України повністю доводиться наведеними вище доказами, в тому числі поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , який давав послідовні пояснення щодо подій, які мали місце 04.07.2021 р., й підстав не довіряти його поясненням у суду немає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є умисним тяжким злочином, його наслідки (спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, відсутність будь-якого відшкодування завданої шкоди), особу обвинуваченого, який на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується негативно.

Суд враховує думку потерпілого ОСОБА_4 , який вважав, що покарання обвинуваченому повинно бути пов`язане з його реальним відбуванням, звертав увагу на те, що вибачення обвинувачений ОСОБА_6 приніс тільки в судовому засіданні 03.04.2025 р., будь-яких дій щодо вибачення до 03.04.2025 р., а також дій по відшкодуванню шкоди, весь цей час не вчиняв.

Відповідно до досудової доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, та орган пробації вважає за можливе виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд вважає часткове визнання винуватості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд не вбачає.

Разом з тим, суд не приймає до уваги висновок органу пробації, який вважає за можливе виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства, а також в якості обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, виходячи з наступного.

Згідно практики Верховного Суду, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (Постанова ВС від 15.11.2021 р., справа №199/6365/19, провадження №51-3198км21).

Враховуючи викладене, оскільки обвинувачений на протязі тривалого часу (події мали місце 04.07.2021 р.), на думку суду, активних дій щодо відшкодування завданих збитків, усунення, виправлення наслідків вчиненого правопорушення, не вживав (бажання залагодити провину, що підтверджується конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації в даному випадку суд не вбачає, оскільки, навіть вибачення обвинувачений попросив тільки в залі судового засідання 03.04.2025 р.), тому суд вважає, що посилання сторони захисту на те, що обвинувачений щиро розкаявся є формальним. У зв`язку з формальним каяттям, суд не погоджується з висновком органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та не вважає, що в даному випадку наявна обставина, що пом`якшує покарання як щире каяття.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі (вчиненні умисного тяжкого злочину внаслідок якого потерпілому спричинено тяжкі тілесні ушкодження), особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, тобто обвинуваченому необхідно призначити покарання в вигляді позбавлення волі на певний строк, яке необхідно відбувати реально. Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_6 суд не вбачає.

Суд вважає, що таке покарання не є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 60 000 грн, та матеріальної шкоди в сумі 31 934,60 грн.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова, шкода, завдана неправомірними, діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Обвинувачений ОСОБА_6 про стягнення з нього матеріальних збитків погодився, та враховуючи надані суду докази, суд вважає документально підтвердженою матеріальну шкоду на суму 16536,60 грн., яку необхідно стягнути з обвинуваченого. Таким чином, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди слід задовольнити частково, у сумі 16 536,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із фізичним болем та стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Положеннями ч.3,4 ст.23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги щодо стягнення з нього моральної шкоди в сумі 60 000 грн. не визнав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_4 спричинено моральну шкоду внаслідок умисної протиправної поведінки відповідача, яка мала місце 04.07.2021 р., та внаслідок якої ОСОБА_4 було спричинено тяжкі тілесні ушкоджень, через що ОСОБА_4 зазнав фізичного болю, страждань, а також душевних страждань, оскільки, на думку суду, спричинення встановлених тілесних ушкоджень беззаперечно тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливість активного особистого життя, роботи в попередніх обсягах (до поранення) та потребує додаткових зусиль, необхідних для організації свого життя як в побуті, так й роботі у зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями. Після отримання ножового поранення ОСОБА_4 переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, отримав тілесні ушкодження, які призвели до тривалого розладу здоров`я, а також лікування, в тому числі проведення операції безпосередньо після поранення.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 60 000 гривень. Саме таку суму суд вважає співмірною заподіяній моральній шкоді потерпілому. Також при визначенні розміру моральної шкоди, суд керується принципом розумності, виваженості та справедливості, враховує всі встановлені обставини по справі.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання в вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Після набрання вироком законної сили з метою виконання вироку, взяти обвинуваченого ОСОБА_6 під варту з подальшим етапуванням до установи виконання покарань для відбування покарання.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) грн. та матеріальну шкоду в сумі 16 536,60 грн. (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень 60 копійок).

Речові докази:

- ніж з пластиковою рукояткою білого кольору, вістря якого заокруглене, ніж з пластиковою рукояткою білого кольору вістря якого гостре, футболка сірого кольору, в клітину червоного і чорного кольору, на якій маються плями речовини бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

- медичну карту стаціонарного хворого №5322 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк та в тому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику, прокурору.

Суддя ОСОБА_1