Справа № 758/6929/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1749/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 травня 2024року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.08.2018 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить 1190 грн.,11.03.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва змінено покарання у виді штрафу на громадські роботи строком 70 годин,

- 01.09.2020 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.,

15.07.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва змінено покарання у виді штрафу на громадські роботи строком 50 годин,

- 17.11.2022 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці (арешт відбув),

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 6 (шість) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ст. 72 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року, який змінений 11 березня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва та за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року, який змінено 15 липня 2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва та призначити остаточне покарання у виді 6 (шість) років 8 (вісім) місяців 15 (п`ятнадцять) днів. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком, ОСОБА_7 , 03 квітня 2021 року, приблизно о 20 год. 30 хв., перебував в торговому залі в магазині «Новус», що належить ТОВ «Новус Україна» (), розташованого в ТРЦ «Retroville» за адресою: м. Київ, проспект Правди, 47. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, що належить ТОВ «Новус Україна».

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи в торговому залі вище вказаного магазину, таємно взяв з прилавку товар, а саме молочний шоколад з карамельною начинкою «Milka» кількістю 5 шт., вартістю 78 грн. 80 коп. за одиницю (без урахування ПДВ), після чого поклав вказаний товар собі під верхній одяг.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, маючи при собі вище вказаний товар, який належить ТОВ «Новус Україна», ОСОБА_7 направився до виходу з вказаного магазину, пройшовши повз касову зону без сплати за вказаний товар, чим намагався спричинити ТОВ «Новус Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 393 грн. 70 коп. (без ПДВ).

Проте, через обставини, котрі не залежали від волі ОСОБА_7 , злочин не було закінчено, хоча останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки вийшовши з вищевказаного магазину, намагаючись залишити місце скоєння злочину, він був затриманий працівниками поліції.

Крім цього, 07.05.2021 року, приблизно о 16 год. 40 хв., ОСОБА_7 , перебував в торговому залі в магазині «House», що належить ДП «ЛПП Україна» (), розташованого в ТРЦ «Retroville» за адресою: м. Київ, проспект Правди, 47. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ДП «ЛПП Україна».

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 приблизно о 16 год. 40 хв., перебуваючи в торговому залі вище вказаного магазину, таємно взяв з прилавку товар, а саме светер чоловічий «House» артикул 9232TE-11X-XXL вартістю 799 грн. 20 коп. (без ПДВ), за допомогою заздалегідь заготовлених кусачок по металу відкріпив антикражний чіп, після чого поклав вказаний товар собі під верхній одяг.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, маючи при собі вище вказаний товар, який належить ДП «ЛПП Україна», ОСОБА_7 направився до виходу з вказаного магазину, пройшовши повз касову зону без сплати за вказаний товар, чим намагався спричинити ДП «ЛПП Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 799 грн. 20 коп. (без пдв).

Проте, через обставини, котрі не залежали від волі ОСОБА_7 , злочин не було закінчено, хоча останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки вийшовши з вищевказаного магазину, намагаючись залишити місце скоєння злочину, він був затриманий працівниками поліції.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Окрім того, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено до 20.05.2023.

23.03.2023 року, приблизно об 11 год. 20 хв., ОСОБА_7 перебував в торговому залі в магазині «Сільпо №47», що належить ТОВ «Сільпо-Фуд» (), розташованого в ТРЦ «Орнамент» за адресою: м. Київ, проспект Правди, 48. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах військового стану, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд».

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 приблизно об 11 год. 22 хв., перебуваючи в торговому залі вище вказаного магазину, таємно взяв з прилавку товар, а саме шоколад «Milka» зі шматочками печива «Oreo» у кількістю - 4 шт., вартістю 115 грн. 95 коп. за одиницю (без урахування ПДВ), загальною вартістю 463 грн. 80 коп., шоколад «Milka Alpine Milkу» у кількості - 3 шт., вартістю 109 грн. 58 коп. за одиницю (без урахування ПДВ), загальною вартістю 328 грн. 74 коп., пакет з жатого паперу L у кількості - 1 шт., вартістю 66 грн. 66 коп. (без урахування ПДВ), після чого поклав шоколад до вказаного пакету.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, маючи при собі вище вказаний товар, який належить ТОВ «Сільпо-Фуд», ОСОБА_7 направився до виходу з вказаного магазину, пройшовши повз касову зону без сплати за вказаний товар, чим намагався спричинити ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 859 грн. 20 коп. (без ПДВ).

Проте, через обставини, котрі не залежали від волі ОСОБА_7 , злочин не було закінчено, хоча останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч. 4 ст.185 КК України.

Окрім того, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено до 18.08.2023.

Так, 29.05.2023 року, близько 17 год. 10 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в приміщенні магазину «Sinsay», який розташований в ТРЦ «Ретровіль» за адресою: м. Київ, проспект Правди, 47, де у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, вчиненого в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, ОСОБА_7 , 29.05.2023 року, приблизно о 17 год. 20 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Sinsay», що за адресою: м. Київ, проспект Правди, 47, підійшов до полиць з товаром, звідки взяв шорти чоловічі (артикул 0001Т-59Х-34), в кількості 1 штуки, вартістю 439 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), штани жіночі (артикул 1490В-99J-40), в кількості 1 штуки, вартістю 319 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), шорти чоловічі (артикул 1279J-99X-32), в кількості 1 штуки, вартістю 575 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), шорти чоловічі (артикул 1279J-99X-30), в кількості 1 штуки, вартістю 575 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), які в подальшому сховав до поліетиленового пакету чорного кольору, який був при собі. Після чого направився на вихід з приміщення магазину, де до нього підійшла працівниця магазину та запропонувала віддати речі, однак ОСОБА_7 усвідомлюючи це, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, незважаючи на прохання та вимоги працівниці магазину, прихований товар не оплатив вийшов з приміщення магазину та почав йти у бік виходу з ТРЦ «Ретровіль», однак був затриманий працівниками поліції.

Таким, чином, ОСОБА_7 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі та не зміг розпорядитись викраденим майном, оскільки був затриманий працівниками поліції, чим міг би завдати ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» майнову шкоду на загальну суму 1908 грн. 80 коп.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

На вирок суду обвинуваченим та його захисником подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просить призначити йому менш суворе покарання, а також просить врахувати внесення змін до ст. 51 КУпАП та закрити провадження у справі за п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою закону, яким передбачена кримінальна відповідальність.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржуваний вирок є явно не справедливим через його суворість та звертає увагу на те, що він повністю визнав вину за всіма епізодами, щиросердно розкаявся та активно сприяв слідству у розкритті злочинів, матеріальної шкоди потерпілим не завдано, а тому просить призначити йому менш суворе покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок, яким обвинуваченого визнано винуватим за епізодом у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, за яким визнати останнього винуватим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що обвинувачений вину за епізодом за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України не визнав з тих підстав, що його умисел був направлений на крадіжку і не чув, щоб йому хтось кричав зупинитись.

Вказує, що під час судового слідства в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_8 яка дала свідчення, що вона не чула та не бачила щоб хтось кричав чи зупиняв ОСОБА_7 коли він виходив з магазину «Sinsay» з речами. Вона сама зробила висновок, що продавчиня магазину щось кричала ОСОБА_7 .

У зв`язку з викладеним, захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та зазначає про відсутність підстав кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України .

Обвинувачений та його захисник, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_7 зокрема у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин встановлених судом, стверджується доказами, які містяться у:

-показаннях свідка ОСОБА_9 , який зазначав, що працює в ДП «ЛПП» керуючим магазином, раніше бачив ОСОБА_7 в магазині який намагався винести речі з магазину та був зупинений. 29.05.2023 року у ОСОБА_7 також намагався винести речі з магазину, однак працівники магазину намагались затримати його;

- показаннях свідка ОСОБА_10 , яка працює заступником керуючого в магазині та яка зазначала, що бачила ОСОБА_7 в магазині який поводив себе підозріло і видно було, що щось складає собі в пакет з речей магазину. Коли почалась тривога і оскільки вона бачила, що ОСОБА_7 складав речі собі в пакет вона попросила його зупинитися і показати свої речі, але він швидко почав іти і говорити що це його речі і він нічого показувати не буде і швидко пішов. Зазначала, що він точно її чув і відреагував, однак оглянувся і відповів що це його речі.

- показаннях свідка ОСОБА_8 , яка зазначала, що працювала в іншому магазині однак бачила, як дівчина з магазину «Сінсей» намагалась зупинити чоловіка, в якому впізнає обвинуваченого ОСОБА_7 , тому що він вийшов з магазину з речами, за які не оплатив. Що казала дівчина магазину вона не чула, бачила і зрозуміла, що словесно продавець щось сказала ОСОБА_7 . В нього був пакет. ОСОБА_7 їй у відповідь щось сказав, вона не розчула, щось пробурмотів і пішов до виходу в пришвидшеному темпі.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2023 року, впізнання розпочато об 11 год. 45 хв., закінчено о 12 год. 00 хв., згідно якого на фото №3 свідок ОСОБА_8 впізнає невідомого чоловіка, який 29.05.2023 року відкрито викрав товар з магазину «Sinsay» ТРЦ «Ретровіль», який не реагував на прохання продавчині магазину з додатком до протоколу, згідно якого на фото №3 зображено ОСОБА_7 ( а.с.1-3, т.2),

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2023 року, впізнання розпочато о 10 год. 40 хв., закінчено об 11 год. 00 хв., згідно якого на фото №4 свідок ОСОБА_10 впізнає невідомого чоловіка, який 29.05.2023 року під час повітряної тривоги на її очах відкрито викрав товар з магазину «Sinsay» ТРЦ «Ретровіль» за сукупністю ознак рис обличчя, з додатком до протоколу, згідно якого на фото №4 зображено ОСОБА_7 ( а.с.4-6, т.2),

- даними протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 05.06.2023 року, а саме відеозапису з камери відеоспостереження, розташованої за адресою: м.Київ, проспект Правди,47 ( а.с.12-13, т.2),

- протоколом огляду відео від 05.06.2023 року з камери внутрішнього відео спостереження в приміщенні магазину «Sinsay» по проспекту Правди,47 в м. Київ в ТРЦ «Retroville» ( а.с.14-28, т.2),

- протоколом огляду предмета від 06.07.2023 року, згідно якого проведено огляд вилученого 29.05.2023 року в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України від 29.05.2023 року по пр. Правди,47 в м. Київ, вилучено одяг, який поміщено до спеціального пакету №WAR 1869228, з ілюстративною таблицею ( а.с.34-41, т.2).

Судом першої інстанції було встановлено, що хоча ОСОБА_7 і розпочав свої злочинні дії, як крадіжку і мав намір таємно заволодіти майном, однак в той момент коли останній був викритий працівником магазину, яка попросила його зупинитись, незважаючи на яке обвинувачений продовжив вчиняти злочинні дії та, пришвидшивши крок, пішов з місця вчинення злочину, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані як грабіж.

Сукупності доказів по справі суд надав належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Доводи захисника що обвинувачений не мав умислу на скоєння грабежу, його умисел був направлений на таємне викрадення чужого майна є безпідставними, з огляду на такі обставини.

Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Натомість грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

За усталеною судовою практикою, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, слід кваліфікувати як грабіж, що і мало місце в даному випадку, оскільки дії ОСОБА_7 було викрито декількома свідками - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , а також підтверджено іншими доказами, які в своїй сукупності свідчать про вчинення ОСОБА_7 саме грабежу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на ті обставини, що свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказувала, що не чула і не бачила щоб хтось кричав та зупиняв ОСОБА_7 , суперечать її показанням в судовому засіданні, відповідно до яких вона бачила як продавчиня намагалася зупинити ОСОБА_7 з викраденими речами , який не реагував на її вимоги.

Таким чином, доводи захисника, щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 на ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України доказами не підтверджуються.

Покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, який не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, доводи на які посилається обвинувачений для призначення м`якшого покарання ніж визначено судом, були враховані і визначено покарання із застосуванням вимог ч.3 ст. 68 КК України.

Разом з тим, колегія суддів визнає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність закриття провадження за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 було вчинені 03.04.2021 із заподіянням потерпілому ТОВ «Новус» Україна майнового збитку на загальну суму 393 грн. 70 коп. (без ПДВ); 07.05.2021 із заподіянням заподіяно потерпілому ДП «ЛПП Україна» майнового збитку на суму 799 грн. 20 коп. (без ПДВ), а кримінальне правопорушення за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - 23.03.2023 року із заподіянням потерпілому ТОВ «Сільпо-Фуд» майнового збитку на загальну суму 859 грн.20 коп. (без ПДВ).

Зважаючи, що кримінальні правопорушення були вчинені у 2021 році та у 2023 році, тому слід керуватись наступними нормативними актами.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 року становить 2270 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1135 грн. на 2021 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) - 2270 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1342 грн. на 2023 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) - 2684 грн.

Таким чином, вартість предметів посягання, як в 2021 році, так і в 2023 році, була меншою за розміром, з якого відповідно до Закону N 3886-IX та положення Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність.

Тобто, з 09.08.2024 сума викраденого майна, яка не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується із доводами обвинуваченого про необхідність закриття кримінальних проваджень за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з декриміналізацією вчиненого діяння.

У зв`язку із закриттям кримінальних проваджень за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України з вироку підлягає виключенню посилання на застосування вимог ч. 1 ст. 70 КК України.

З огляду на наведене вирок підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 23.05.2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з вироку посилання на застосування вимог ч. 1 ст. 70 КК України

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ст.72 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року, який змінений 11.03.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, та за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року, який змінено 15.07.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва, та призначити остаточне покарання у виді 6 (шість) років 8 (вісім) місяців 15 (п`ятнадцять) днів.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії .

Суддя: Суддя: Суддя: