Справа № 482/1861/24
Номер провадження 1-кп/482/99/2025
В И Р О К

Іменем України

30 січня 2025 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000723 від 14.08.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Миколаївського району, м. Нова Одеса, громадянина України, українця, одруженого, має на утримані двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 року о 05:00 год. за наказом президента російської федерації володимира путіна, збройні сили російської федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі, засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та недоторканості осіб, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» визначено, що національна безпека України - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

У відповідності до п. 2 ст. 1 указаного Закону, воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.

Згідно з п. п. 44-45 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020 року, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів.

Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 року визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відповідно до ст. 3 цього Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно зі ст. 12 указаного Закону основними складовими діяльності Збройних Сил України є підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України, що здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів,

територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав

збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої

держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія

частини території України вважається збройною агресією.

Статтею 4 вищевказаного Закону визначено, що у разі збройної агресії

проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає

рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в

Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з п. 5 ст. 22 указаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Пунктом 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі - Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону, а відповідно до статей 1, 5 та 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, придатними для цього за станом здоров`я громадянами України чоловічої статі, яким під час особливого періоду до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старшими особами, які не досягли 60-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Таким чином, викладені вище положення чинного законодавства України свідчать про те, що забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних сил України, а виїзд осіб призивного віку, які підлягають або можуть підлягати призову за мобілізацією, за межі України без наявних на те правових підстав перешкоджає законній діяльності Збройних сил України в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності.

У зв`язку з цим, 24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022 від "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнного стану із 05:30 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Пунктом 3 вищевказаного Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 року № 2105-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації.

Строк проведення загальної мобілізації продовжувався Указами Президента України від 17.05.2022 року № 342, від 12.08.2022 року № 574, від 07.11.2022 року № 758, від 06.02.2023 року № 59, Указом Президента України від 05.02.2024 року № 50/2024 строк проведення загальної мобілізації продовжено з 14.02.2024 року на 90 діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами, дія зазначеного Указу неодноразово продовжувалася.

Таким чином, у невстановлений період, але не пізніше 11.08.2023 року по 23.01.2024 року, більш точний проміжок часу в ході проведення досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , будучи особою, що підлягає мобілізації відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», достовірно знаючи про встановлені, на період воєнного стану вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, перебуваючи на військовому обліку, а також те що є військовозобов`язаним, звернувся до організованої злочинної групи, матеріали відносно яких виділені в окремі провадженні, які мали особисті знайомства та корумповані зв`язки у державних органах та медичних установах на території міста Миколаєва, учасники якої за рахунок одержання грошових коштів, здійснювали організацію в незаконному перетині державного кордону військовозобов`язаних та подальшому ухиленні військовозобов`язаних від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а також на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, шляхом надання документів щодо непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку, в яких буде зазначено недостовірні відомості стосовно неналежного стану здоров`я ОСОБА_4 .

Реалізуючи раніше розроблений злочини план направлений на сприяння в незаконному переправленні військовозобов`язаних осіб, через державний кордон України та ухиленні від військової служби за мобілізацією, учасники організованої групи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, сприяли в підготовці для ОСОБА_4 недостовірних медичних документів, в яких значилися недостовірний діагноз, який став підставою для визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за станом здоров`я у зв`язку з хворобою.

ОСОБА_4 маючи умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації погодився на пропозицію та передав учаснику організованої групи раніше обумовлену суму, яка складала 8000 доларів США, за які учасники організованої групи повинні були здійснити дії, щодо зняття останнього з військового обліку за станом здоров`я та підготовку відповідної медичної документації, з недостовірними даними.

24.10.2023 року ОСОБА_4 передав учасникам організованої групи, раніше отриманні медичні документи з неправдивими відомостями про хворобу, які останній отримав з медичного центру «Кардіо-К», розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Севастопольська, будинок 47-А, КНП ММР «Міська лікарня №4», яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 1, та інших медичних закладів, для подальшого направлення вказаних документів до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою безперешкодного проходження останнім військово-лікарських комісій та оформлення за її результатами довідки військово-лікарської комісії про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за станом здоров`я у зв`язку з хворобою, що, у свою чергу, є підставою для безперешкодного виїзду за межі України під час дії воєнного стану попри існуючу заборону.

В подальшому, ОСОБА_4 , не пізніше 23.01.2024 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, надав комплект недостовірних медичних документів з неправдивими відомостями про хворобу до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , які раніше були виготовлені організованою групою.

В подальшому на підставі раніше отриманих медичних документів в яких заздалегідь завищений діагноз серед яких: картки обстеження та медичного огляду відносно ОСОБА_4 , висновок лікаря, акт дослідження стану здоров`я військовозобов`язаного, консультативний висновок спеціаліста відносно ОСОБА_4 , допплерехокардіографія, акт про стан головного мозку, велоергометрія, кардіограма, «отчет о проведении хоптеровського мониторингу ЭКГ», «часовая статистика экстросистоп», кардіограма, медичні документи з «Кардіо К», видані медичним центром «Кардіо К» за адресою: м. Миколаїв, вул. Севастопольська, 47 А, допплерехокардіографія, «отчет о проведении хоптеровського мониторингу ЭКГ», велоергометрія, медична довідка КНП МНР №4, виписка з медичною картки стаціонарного хворого №4500, ОСОБА_4 виключено з військового обліку, про що останній отримав довідку військово лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №535 від 13.11.2023 року із зазначенням в графі «непридатний до військової служби із виключенням з військового обліку», на підставі ст. ст. 39а, 40б, 41в, 62г додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.

За таких обставин, ОСОБА_4 , будучи обізнаним в тому що, є придатним до військової служби за станом здоров`я, а отримана ним довідка військово лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №535 від 13.11.2023 року із зазначенням в графі «непридатний до військової служби із виключенням з військового обліку», на підставі ст. ст. 39а, 40б, 41в, 62г додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, видана на заздалегідь неправдивих даних про його стан здоров`я, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується у тому, що у період з 11.08.2023 року по 23.01.2024 року, більш точний проміжок часу в ході проведення досудового слідства встановити не надалось можливим, будучи особою, що підлягає мобілізації відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», достовірно знаючи про встановлені, на період воєнного стану вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, перебуваючи на військовому обліку, а також те що є військовозобов`язаним, звернувся до організованої злочинної групи, яка мала особисті знайомства та корумповані зв`язки у державних органах та медичних установах на території міста Миколаєва, сприяли в підготовці для ОСОБА_4 недостовірних медичних документів, в яких значився недостовірний діагноз, який став підставою для визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за станом здоров`я у зв`язку з хворобою, на підставі яких ОСОБА_4 отримав довідку військово лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №535 від 13.11.2023 року із зазначенням в графі «непридатний до військової служби із виключенням з військового обліку», на підставі ст. ст. 39а, 40б, 41в, 62г додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, видана на заздалегідь неправдивих даних про його стан здоров`я, і тим самим ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

30 січня 2025 року між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено покарання ОСОБА_4 за ст. 336 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому та погоджується на призначення йому узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, є правильною.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим - ст. 336 КК України, віднесене до нетяжкого злочину у наслідок вчинення якого шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, надані йому законом, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені. Крім цього, обвинувачений стверджував, що вищевказана угода про визнання винуватості укладена ним із прокурором добровільно, в присутності захисника, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Речові докази, матеріальна шкода та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 472-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.01.2025 року, укладену між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності з вимогами статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1