Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/378/2025 Справа № 641/7283/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у кримінальному провадженні № 0001955 від 15.09.2023 року, на підставі ч.5 ст.401 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з вимогами ст.ст. 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до наказу командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 №91 від 01.04.2023 прийнятий на військову службу за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , на посаду стрільця-санітара 1 механізованого відділення З механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

З 02.04.2023 ОСОБА_4 приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацію в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, термін дії якого продовжений безперервно до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.П, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язана доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, перебуваючи на посаді стрільця-санітара 1 механізованого відділення З механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , без відповідного дозволу командування та поважних на те причин 20.04.2023 року після проходження ВЛК не повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), та у подальшому, під час незаконної відсутності у військовій частині НОМЕР_1 обов`язків військової служби не виконував, тим самим став на злочинний шлях, та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та за відсутності поважних причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , обов`язки з військової служби не виконував, провівши час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_4 діючи у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, а саме - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, за відсутності поважних причин, 20.04.2023 року після проходження ВЛК не повернувся до місця розташування військової частини у АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), та у період часу з 20.04.2023 по 04.10.2024 знаходився за місцем свого мешкання.

Таким чином, у період часу з 20.04.2023 року по 04.10.2024 року ОСОБА_4 перебував поза місцем несення служби та тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, а також про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а вільний від службових обов`язків час проводив на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

16.10.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5ст. 401 КК України у зв`язку тим, що підозрюваний добровільно виявив намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, про що командиром військової частини НОМЕР_2 надано письмову згоду на можливість продовження ОСОБА_4 військової служби.

ОСОБА_4 у підготовчі судові засідання жодного разу не з`явився, про про місце , дату та час їх проведення , повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Прокурором у підготовчому засіданні заявлено клопотання про відкликання клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності , вказуючи на те, що останній на теперішній час самовільно залишив частину, тобто здійснив це повторно, та його місце знаходження не відоме, що дає підстави вважати про відсутність у нього наміру повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України.

Ознайомившись и матеріалами клопотання та заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступного .

З наданої суду доповіді командира ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_5 від 29.01.2025 вбчається, що

26.01.2025 штаб-сержантом ОСОБА_6 виявлено факт неповернення з відрядження солдата ОСОБА_7 , старшого стрільця - оператора 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 .Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №15 від 15.01.2025 солдата ОСОБА_4 , старшого стрільця - оператора 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_3 з 16.01.2025. Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) №24 від 24.01.2025 солдата ОСОБА_4 , старшого стрільця - оператора 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що вибув з службового відрядження до постійного місця служби 24.01.2025.

Станом на 16:00 26.01.2025 зв`язок з солдатом ОСОБА_8 відсутній. Проведені пошукові заходи даного військовослужбовця результату не дали. На телефонні дзвінки солдат ОСОБА_8 не відповідає. Зброя, закріплена за солдатом ОСОБА_8 , знаходиться у підрозділі. Заходи щодо розшуку військовослужбовця результату не дали.

Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

З огляду на викладене, враховуючи, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності фактично відкликане особою, яка його подала, тобто на теперішній час відсутнє волевиявлення ініціатору питання щодо розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та розгляд такого клопотання по суті не розпочато, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його повернення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 26, 291, 314 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у кримінальному провадженні № 0001955 від 15.09.2023 року, на підставі ч.5 ст.401 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Cуддя- ОСОБА_1