Номер провадження: 11-сс/813/1854/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001111, внесеного до ЄРДР 31 липня 2021 року,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 15.12.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

- в ухвалі слідчого судді взагалі не зазначено якими саме доказами доводяться слідчим та прокурором наявність достатніх підстав вважати, що існує ризики, встановленні слідчим суддею. Звертає увагу, що ОСОБА_8 вже тривалий час не проживає за місцем реєстрації та з моменту ДТП бачився з потерпілими лише при проведенні слідчих дій, свідки по кримінальному провадженню взагалі відсутні;

- слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу в порушення вимог ст.178 КПК України взагалі не врахував особу ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_8 є громадянином України, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий; за місцем реєстрації та навчання характеризується позитивно, є фізичною особою підприємцем, тобто, єдиним доходом є тільки його робота, тому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ставить його у скрутне становище.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що обвинувальний акт в зазначеному кримінальному провадженні скеровано до суду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ст. 178 КПК України).

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як убачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги в частині не обґрунтованості застосування домашнього арешту відносно підозрюваного, є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Відповідно до клопотання у провадженні СУ ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001111 від 31 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Як вбачається з клопотання, 30 липня 2021 року приблизно о 23 год. 40 хв., у темну пору доби, в умовах обмеженої видимості, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним легковим автомобілем «MITSUBISHI GALANT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю проїзної частини автодороги Т1623 сполученням «Ананьїв Вікторівка», на якій організовано двосторонній однорядний рух транспортних засобів у кожному напрямку, при відсутності дорожньої розмітки, зі сторони с. Пшеничне в напрямку с. Благодатне, та наближався до вказаної ділянки, яка розташована на 14 км + 100 м в Білгород-Дністровському районі Одеської області, при цьому керованим ним автомобіль здійснював рух з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю приблизно 90 км/год.

В цей час у зустрічному напрямку, а саме по проїзній частині автодороги Т1623 сполученням «Ананьїв Вікторівка», з боку с. Благодатне в напрямку с. Пшеничне, здійснював рух велосипед «АИСТ» червоного кольору, обладнаний світлоповертачем білого кольору спереду, під керуванням велосипедиста ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню 1.91 ‰, здійснював перевезення пасажира ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на рамі велосипеду, при цьому спочатку здійснював рух зигзагоподібно, хитаючись зі сторони в сторону, у смузі руху автомобіля «MITSUBISHI GALANT», а при наближені до вказаного автомобіля став змінювати напрямок свого руху праворуч, повертаючись в свою смугу руху.

Наближаючись до вказаної ділянки автодороги, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для свого подальшого руху вищевказаний велосипед «АИСТ» під керуванням велосипедиста ОСОБА_10 , який разом із пасажиром ОСОБА_11 рухався зигзагоподібно, хитаючись зі сторони в сторону, у зустрічному напрямку у смузі руху автомобіля, а при наближенні до автомобіля почав змінювати траєкторію свого руху праворуч та став перетинати проїзну частину автодороги Т1623, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «MITSUBISHI GALANT», водій ОСОБА_8 , діючи з необережності, та в порушення вимог п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі Правила дорожнього руху України), відповідно до якого, уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на її зміну, та в порушення вимог п. п. 1.5., 12.3. Правил дорожнього руху України, не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху аж до зупинки автомобіля, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух із зазначеної вище швидкістю та змінив напрямок руху свого автомобіля ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу руху, де скоїв наїзд передньою лівою частиною кузову керованого ним автомобіля «MITSUBISHI GALANT» на ліву бокову частину велосипеда «АИСТ», на якому перебували велосипедист ОСОБА_10 та пасажир ОСОБА_11 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної події смертельно травмовано велосипедиста ОСОБА_10 та пасажира ОСОБА_11 .

За вищевикладених обставин, 15 жовтня 2024 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Оскільки у апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 , апеляційний суд констатує, що обставини підозри, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. На думку апеляційного суду, встановлені факти та інформація можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 , про підозру якого йдеться, міг вчинити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого йому було повідомлено про підозру в рамках вказаного кримінального правопорушення.

Перевіряючи обґрунтування слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які встановлені слідчим суддею, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_8 , може переховуватися від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, колегія суддів встановила належне та детальне обґрунтування слідчим суддею наявності кожного із зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушень, характеру та ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , фактичні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, у тому числі про його сімейний, майновий стан, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника щодо наявності у підозрюваного постійного місце реєстрації та проживання, позитивних характеристик за місцем навчання, який є фізичною особою підприємцем, водночас зауважує, що у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, зважаючи на те, що, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає та ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001111, внесеного до ЄРДР 31 липня 2021 року,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_12 ОСОБА_3 ОСОБА_4