Справа №295/2968/25
УХВАЛА

про арешт майна

04.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирськтго РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000030 від 25.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку, для обслуговування якого видана банківська карта № НОМЕР_1 , імітована АТ «УніверсалБанк» власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів з позбавленням права на відчуження, користування та розпорядження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив проводити без участі слідчого.

Власник майна в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Суд дослідивши матеріали клопотання, доходить наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 Житомирськтго РУП №1 ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25.02.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.02.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в мобільному додатку «OLX» створила оголошення про продаж жіночої сумки за грошові кошти в сумі 2 900 грн.. 24.02.2025 до ОСОБА_6 в мобільному додатку «Viber» звернулась особа під іменем користувача « ОСОБА_7 » із абонентським номером НОМЕР_2 . В ході листування особа під іменем користувача « ОСОБА_7 » о 10 год. 36 хв. 24.02.2025 надіслала ОСОБА_6 фішиногове посилання «OLX-доставка» - « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Після переходу ОСОБА_6 за посиланням та введення реквізитів банківської карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 з даної карти невідомою особою було викрадено грошові кошти в сумі 3 500 грн.

Після цього, о 13 од. 45 хв. 24.02.2025 на абонентський номер ОСОБА_6 , використовуючи мобільний додаток «Telegram» зателефонувала невстановлена особа чоловічої статі, яка представилась працівником АТ КБ «ПриватБанк». В ході телефонної розмови невстановлена особа, користуючись довірою до працівників банку, повідомила ОСОБА_6 про шахрайські дії з її банківською картою № НОМЕР_3 , у зв`язку з чим вказала на необхідність створення віртуальної банківської карти та переказу залишку грошових коштів на неї. Будучи введеною в оману ОСОБА_6 здійснила вхід в особистий кабінет «Приват24», створила віртуальну банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та 3 транзакціями в сумі 29 000 грн., 29 000 грн. та 24 000 грн. здійснила переказ грошових коштів з банківської карти № НОМЕР_3 на банківську карту № НОМЕР_4 . В той же час, невстановлена особа, заволодівши реквізитами банківської карти № НОМЕР_3 здійснила вхід в особистий кабінет «Приват24» та здійснила переказ грошових коштів 3 транзакціями в сумі 29 145 грн., 29 145 грн. та 24 120 грн. на загальну суму 82410 грн. на токен-карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) та в подальшому здійснила переказ на банківську карту АТ «УніверсалБанк» № НОМЕР_1 , з якої на банківську карту АТ «ПУМБ» № НОМЕР_7 .

Слідчий вказав, що грошові кошти в сумі 82 410 гривень, які перебувають на рахунку банківської карти є предметом вчинення кримінального правопорушення, набуті злочинним шляхом та відповідають вимогам ст. 98 КПК України як речовий доказ.

Відповідно до п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є видом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування, які обставини кримінального провадження можуть бути підтверджені з використанням грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку; яким з критеріїв частини 1 статті 98 КПК України відповідають вищевказані грошові кошти; в чому полягає необхідність їх арешту; не зазначено ідентифікуючі ознаки банківського рахунку.

Крім того, слідчим не надано доказів на підтвердження перебування вищевказаних грошових коштів на банківському рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що наведені слідчим підстави для накладення арешту на рахунки не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими, а необхідність накладення арешту на рахунки у вказаному кримінальному провадженні не доведена, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирськтго РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000030 від 25.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1