Справа № 638/5075/25
Провадження № 1-в/638/384/25
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 , 1988 року народження,

в с т а н о в и в:

21 березня 2025 року начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року за ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Клопотання мотивоване тим, що покарання за цим вироком призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року, більш суворим покаранням. За вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом, який мав місце 20.05.2017 року, при цьому вартість викраденого майна склала 300,00 грн.

Оскільки Законом №3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, тому засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння. У зв`язку зі звільненням від покарання за вчинення цього злочину, начальник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» просив також виключити посилання на ч. 1 ст. 70 КК України при визначенні покарання.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник також клопотання підтримала та просила задовольнити.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України і призначено йому за цими законами покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді шести місяців арешту;

- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді трьох місяців арешту.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання у виді шести місяців арешту.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 12 травня 2017 року, перевівши покарання у виді громадських робіт 40 годин згідно ст.72 КК України у п`ять днів арешту, остаточно призначивши покарання у виді арешту на строк 6 місяців 5 днів.

Вирок набрав законної сили 26 червня 2018 року.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, остаточно призначеного вироком Кролевецького районного суду Сумської обл. від 24.05.2018 року у виді 6 (шести) місяців 5 (п`яти) днів арешту, більш суворим покаранням, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Вирок набрав законної сили 15 лютого 2019 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року визначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року:

- за ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді одного року пробаційного нагляду;

- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді шести місяців пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді одного року пробаційного нагляду.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 12 травня 2017 року, перевівши покарання у виді громадських робіт 40 годин, за правилами підп. в) п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, у десять днів пробаційного нагляду, остаточно призначивши покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік десять днів.

Покарання, призначене вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року, залишено без змін.

На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачене п. 14 ч. 1 ст. 537 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання; клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачене п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Зі змісту вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, за те, що він 20.05.2017 о 14:00 год. повторно, таємно, з проникненням в житло, викрав грошові кошти у розмірі 300 грн.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600,00 грн.

На день викрадення чужого майна сума крадіжки за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року, складала суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Таким чином, діяння щодо таємного викрадення майна, за яке ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України цим вироком, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, суд звільняє ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року, у виді 1 року пробаційного нагляду.

У зв`язку зі звільнення ОСОБА_4 від покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, що виключає сукупність злочинів, з вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року підлягають виключенню посилання на приписи ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів у виді одного року пробаційного нагляду.

Крім того, на підставі п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, у зв`язку із звільнення ОСОБА_4 від покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, остаточна міра покарання за цим вироком, призначена з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року, підлягає зміні відповідно до міри покарання за ч. 2 ст. 389 КК України, за якою засуджено ОСОБА_4 цим вироком.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 , 1988 року народження, задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання, призначеного вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді одного року пробаційного нагляду, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити з вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року, посилання на приписи ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів у виді одного року пробаційного нагляду.

Визначити остаточне покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року наступним чином:

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 12 травня 2017 року, перевівши за правилами підп. в) п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України 40 годин громадських робіт у десять днів пробаційного нагляду, та остаточно призначити до відбуття покарання за цим вироком у виді пробаційного нагляду на строк шість місяців десять днів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 18 квітня 2025 року о 09:00 год.

Суддя ОСОБА_1