Справа №127/3326/24
Провадження №1-кп/127/85/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2023 за № 0001081, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження строку застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, дані ризики не зменшилися. ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, не був працевлаштований та не мав стабільного джерела доходів, немає стійких соціальних зв`язків, може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, не був працевлаштований та не мав стабільного джерела доходів, немає стійких соціальних зв`язків, може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобіжні заходи до обвинувачених застосовані вірно, підстав для їх зміни немає, а тому просить продовжити строк застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою. В задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжного заходу просила відмовити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Заявили клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, що унеможливлює переховування від суду. Наміру впливати на потерпілого та свідків, ухилятися від суду обвинувачений немає, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час не існує.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Заявили клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, що унеможливлює переховування від суду. Наміру впливати на потерпілого та свідків, ухилятися від суду обвинувачений немає, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час не існує.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 підтримав думку та клопотання адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Судом встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2023 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 06.02.2024.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто до 31.03.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.05.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19.07.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14.09.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.11.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30.12.2024 включно.

В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області неодноразово продовжувався строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців немає, а отже соціальні зв`язки обвинуваченого не можливо визнати стійкими.

Також в судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2023 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 06.02.2024.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 04.04.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.05.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19.07.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14.09.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.11.2024 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30.12.2024 включно.

В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області неодноразово продовжувався строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців немає.

Суд дійшов висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченого не можливо визнати стійкими.

Що стосується ризику переховування від суду, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

При цьому тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд враховує, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, не був працевлаштований та не мав стабільного джерела доходів, немає стійких соціальних зв`язків. ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, не був працевлаштований та не мав стабільного джерела доходів, немає стійких соціальних зв`язків, що в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не тримаючи обвинувачених під вартою.

В разі переховування обвинувачених, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинувачених.

Що стосується ризику незаконно впливати на свідків, суд, оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків, враховує, що свідки на даний час судом не допитані, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженими у спілкуванні із свідками, обвинувачені можуть здійснювати на них незаконний вплив.

Крім того, що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, суд, враховуючи, що обвинувачені раніше судимі, офіційно не працевлаштовані, не мали постійного джерела доходу, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, вважає такий ризик доведеним.

При цьому, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими злочину, особи обвинувачених у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачені, потерпілий та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинувачених, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинувачених.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Позицію сторони захисту про зміну застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту не можливо визнати такою, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотань прокурора про продовження строку запобіжних заходів у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а в задоволенні клопотань обвинувачених та їх захисників щодо зміни застосованих до них запобіжних заходів слід відмовити.

При цьому суд, враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає доцільним не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 194, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку застосованого до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту - відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 06.02.2025 до 06.04.2025 включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 60 днів, починаючи з 06.02.2025 до 06.04.2025 включно.

Копію ухвали направити до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для виконання в межах своїх повноважень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисниками, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя