І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.01.2025 м. Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сколе Львівської обл., громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Дзержинського міського суду Донецької обл. від 24.07.2020 за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, покарання відбув,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив. З кількістю та вартістю викраденого майна повністю погоджується. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати. Окрім цього, зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у відсутності захисника.
Потерпіла ОСОБА_5 скерувала до суду заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності. При визначенні покарання щодо ОСОБА_6 покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини справи і суд встановив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд цієї справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.
Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, і ці її дії кваліфікує за ч. 4 ст.185 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який хоч і не вперше притягається до кримінальної відповідальності, однак покарання відбув, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Також суд враховує те, що обвинувачений має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та бабусю, а також є учасником бойових дій та виявляє бажання знову приєднатися до лав Збройних Сил України.
Обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Так, зокрема у ході судового розгляду обвинувачений надав визнавальні покази та засудив свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу, а також приніс вибачення у судовому засіданні. При цьому суд виходить з того, що системне тлумачення законодавства та судової практики вказує на те, що щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання, що має місце у цьому випадку.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
При цьому, суд враховує положення ч. ч. 1, 2 ст.50 КК України, згідно з якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.
Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким та корисливим, обставини справи та наведені вище дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов до висновку, що йому слід призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Суд вважає, що за обставин, які склалися, саме такий вид покарання, а не жоден інший, передбачений санкцією статті, матиме найкращий виправний та виховний вплив на обвинуваченого.
Водночас, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому його необхідно на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
До набрання вироком законної сили раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту слід залишити без змін.
Витрати на проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням та призначити іспитовий строк 3 (три) роки.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.
Згідно зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
До набрання вироком законної сили раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту - залишити без змін.
Речові докази: - компакт диск DVD-R, ємкістю 4,7 GB, - залишити в матеріалах справи;
- рюкзак бежевого кольору марки «Levis», плівковий фотоапарат марки «Olimpus», об`єктив «Mamiya» в чохлі чорного кольору «Canon», зарядний акумулятор до фотоапарату «Canon», дві коробки: до ноутбука білого кольору та до хард-диску чорного кольору повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Роз`яснити учасникам, що вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7