Провадження №1-кп/523/939/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

26.02.2025 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000539 від 06.08.2024 рокувідносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Одеси, громадянка України, яка має середню-технічну освіту, незаміжня, зі слів має на вихованні неповнолітню дитину 2011 року народження, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про впровадження 24.02.2022 року на території України воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, який неодноразово продовжувався, зокрема і Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженого Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, скоїла умисний корисливий злочин за наступних обставин.

03.08.2024 року, у вечірній час доби, приблизно о 21.00 годині (більш точний час встановити не надалось за можливе), ОСОБА_4 , прибула до будинку АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишились не поміченими для оточуючих, через віконний отвір, на якому був відсутній склопакет, проникла до приміщення квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку звідки таємно викрала майно, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: -електропилу «Makita UC4030A» с/н 69985, вартістю 3600 гривень; -зварювальний апарат «Дніпро-М» модель «ММА-250», вартістю 2400 гривень; -швейну машинку «Janome 5500», вартістю 4100 гривень; -пральну машину "Samsung WF1602XQR", вартістю 3300 гривень, після чого ОСОБА_4 покинула місце вчинення нею кримінального правопорушення, забравши із собою вищезазначене майно та розпорядилась ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе визнала повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, по суті справи пояснила, що вона дійсно 03.08.2024 року, приблизно о 21.00 годині, через відсутнє вікно потрапила до квартири АДРЕСА_4 , та викрала звідти майно, яке зазначено в обвинувальному акті, яке в подальшому продала. Цивільний позов визнає повністю. У скоєному кається, просить суворо не карати.

Від потерпілого по даному кримінальному провадженню надійшла заява с проханням розглянути справу за його відсутності, покарання залишив на розсуд суду, цивільний позов підтримує.

Так як обвинувачена свою вину визнала повністю, підтвердила обставини скоєного нею кримінального правопорушення, погодилась на спрощену форму судового розгляду, а саме просила не досліджувати докази які вона не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати: - по ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану та винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченої, яка раніше не судима, не одружена, виховує неповнолітню дитину, матеріальні збитки потерпілому не відшкодувала, офіційно не працевлаштована, відношення обвинуваченої до вчиненого злочину, провину визнала повністю, щиро покаялась.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченої до скоєного злочину, а саме визнання своєї провини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання позову, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК Україні, думку обвинуваченої, яка погодилась із запропонованим прокурором покаранням, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки визнаний обвинуваченим та доведений суду.

Витрати на залучення експертів відсутні. Речові докази по провадженню - відсутні.

Керуючись ст.ст. 128, 326, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді 5-ти років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась та скасуванню не підлягає.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду в сумі 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: