ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 633/433/20 Номер провадження 11-кп/814/751/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000551 за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора Шевченківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 19.06.2024,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вовча Олександрівка Волоконівського району Бєлгородської області Російської Федерації, громадянина України, із вищою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано за ч. 3 ст. 365 КК України у зв?язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Визнано ОСОБА_10 винуватим за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 197-1 КК України, призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від нього у зв?язку із закінченням строків давності.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна, речових доказів.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, ОСОБА_10 , будучи начальником Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, 16.10.2019 у період часу з 09 год. 36 хв. по 09 год. 45 хв., перебуваючи у своєму службовому кабінеті у Печенізькому ВП Чугуївському ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, вул. Робоча, 4, перевищуючи свої службові повноваження, діючи умисно, з метою вчинення пособництва шляхом усунення перешкод сприяв вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, іншими співучасниками (провадження щодо яких закрито судом у зв`язку зі закінченням строків давності), а також вчиненню інших дій щодо приховування злочину, слідів та знарядь його вчинення, погодився на протиправну пропозицію першого заступника голови Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_11 , а саме на вчинення дій у вигляді протиправного впливу ним як керівником правоохоронного органу на підлеглих йому співробітників Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області щодо неприпинення останніми неправомірного здійснення господарської діяльності з боку ФОП ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , яка виразилась у самовільному зайнятті земельної ділянки, культивуванні її та збору врожаю - сільськогосподарських культур на території Чугуївського військового полігону, що відноситься до земель оборони, загальною площею 31,2856 га, розташованої на території Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Приблизно восени 2019 року, більш точної дати встановити не довелося можливим, не припиняючи свої неправомірні дії, спрямовані на самовільне заняття земельної ділянки у зоні особливого режиму використання земель, ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , за допомогою сільськогосподарської техніки: комбайну, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки «ДОН -1500», 1993 р.в., заводський номер № НОМЕР_2 , та автомобілю «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 , почав здійснювати збір врожаю - кукурудзи.

У подальшому 13.11.2019 о 15 год. 28 хв. до чергової частини Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області зі служби 102 надійшло повідомлення «про встановлення факту незаконного збору кукурудзи за допомогою комбайнів». З метою перевірки факту вчинення кримінального правопорушення було здійснено виїзд СОГ Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, у ході якої слідчим у період часу з 15 год. 50 хв. по 18 год. 05 хв. на ділянці місцевості, розташованої поблизу 18 км + 500 м автодороги м. Чугуїв - смт. Печеніги, проведено огляд, під час якого виявлено земельну ділянку засіяну кукурудзою, частина якої, близько 10 га, зібрана за допомогою спеціальної техніки, яка під час огляду знаходилася на ділянці місцевості, а саме: комбайн, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки «ДОН -1500», 1993 р.в., заводський номер № НОМЕР_2 , на жатках якого знаходилися ростки від кукурудзи, та автомобіль «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_4 , власником яких являється ОСОБА_12 . Після проведення огляду слідчим вказане майно вилучено.

3 метою забезпечення належного зберігання вищевказаного виявленого вилученого майна на зазначеній земельній ділянці залишено інспектора СРПП № 3 Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області (далі СРПП) ОСОБА_13 та начальника СРПП № 3 ОСОБА_14 , які 14.01.2019 змінились на інспектора СРПП № 2 ОСОБА_15 та поліцейського СРПП № 2 ОСОБА_16

14.11.2019 близько 13 год., більш точний час не встановлено, начальник Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , діючи умисно, перевищуючи свої службові повноваження, усвідомлюючи, що відповідно до своїх функціональних обов`язків несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ поліції завдань і здійснення ним свої функцій та належне використання працівників підпорядкованих підрозділів, достовірно знаючи, що його дії явно виходять за межі наданих прав та повноважень, на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_11 від 16.10.2019 щодо невжиття заходів, спрямованих на припинення неправомірного здійснення господарської діяльності з боку ФОП ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , надав незаконну вказівку старшому інспектору-черговому СРПП № 2 ОСОБА_17 щодо припинення охорони вилучених транспортних засобів: комбайну «Дон-1500», 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та вантажного автомобілю «Камаз» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , за допомогою яких здійснювався незаконний збір врожаю сільськогосподарських культур, які охоронялись групою у складі інспектора СРПП №2 ОСОБА_15 та поліцейського СРПП № 2 ОСОБА_16 . Крім того, ОСОБА_10 повідомив неправдиві відомості про відмову судом у накладенні арешту на вилучену техніку, достовірно знаючи про те, що відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, клопотання про накладення арешту не складалось та до Печенізького районного суду Харківської області станом на 14.11.2019 не направлялось.

Ураховуючи викладене ОСОБА_10 як співучасник вчиненого кримінального правопорушення, шляхом пособництва вчинив умисні дії, спрямовані на усунення перешкод під час вчинення іншими особами, провадження щодо яких закрито судом на підставі ст. 49 КК України, кримінального правопорушення, приховування слідів та знарядь вчинення кримінального правопорушення, спрямованого на самовільне зайняття земельної ділянки у зоні особливого режиму використання земель, вчиненому групою осіб, внаслідок чого державі в особі Міністерства оборони України завдано шкоду у розмірі 1339711, 96 грн.

Органом досудового розслідування зазначені вище протиправні дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 3 ст. 365 та ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Місцевий суд визнав ОСОБА_10 винуватим за ч.2 ст197-1 КК України, виключивши з обвинувачення завдання тяжкої шкоди суд виключив з обвинувачення, оскільки зазначена стаття КК України не містить таку кваліфікуючу ознаку.

За ч.3 ст.365 КК України суд ОСОБА_10 виправдав. Таке рішення суд мотивував тим, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують зв?язку між діями обвинуваченого, що за версією сторони обвинувачення, полягали у наданні незаконної вказівки старшому інспектору-черговому СРПП № 2 ОСОБА_17 щодо припинення охорони вилучених транспортних засобів, за допомогою яких здійснювався незаконний збір врожаю сільськогосподарських культур, у повідомленні неправдивих відомостей про відмову судом у накладенні арешту на вилучену техніку, та тяжкими наслідками шкодою, завданою державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, що підтверджується висновком судової економічної експертизи №8/77СУ-20 від 23.03.2020, відповідно до якого вбачається, що наслідки у вигляді тяжкої шкоди було спричинено державі неправомірними діями, спрямованими на протиправне зайняття та використання земельної ділянки, яка належить Чугуївському військовому полігону та відноситься до земель оборони, що набуло відповідної правової кваліфікації у обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Однак самі по собі такі дії обвинуваченого, які не відповідають межам його службових повноважень, не можуть тягнути кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 365 КК України при недоведені спричинення тяжких наслідків саме такими діями. Крім того, такі його дії цілком охоплюються складом кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1 КК України.

У апеляційній скарзі прокурор з урахуванням надісланих доповнень просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю його висновків фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню ч. 3 ст. 365 КК України та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винуватим та призначити покарання:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв?язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_10 від покарання, призначеного за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 197-1 КК України;

-за ч. 3 ст. 365 КК України у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком 3 роки. На підставі ст. 54 КК України позбавити його спеціального звання полковник поліції.

У частині вирішення питання щодо стягнення процесуальних витрат, арешту майна, речових доказів залишити вирок без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що саме внаслідок протиправних дій обвинуваченого у виді повідомлення неправдивих відомостей про відмову суду щодо накладення арешту на вилучену техніку та незаконної вказівки, наданої старшому інспектору черговому СРПП №2 ОСОБА_17 про припинення охорони вилучених транспортних засобів, які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення було продовжено збір урожаю, чим завдано державі збитки що є тяжкими наслідками.

У апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок в частині засудження ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 197-1 КК України та виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 197-1 КК України не внесено до ЄРДР, оскільки під номером 0000130 від 16.11.2019 були внесені відомості за фактом вчинення діяння, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Звертає увагу, що показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 підтверджують невинуватість ОСОБА_10 , що також підтверджується ухвалою слідчого судді Печенізького районного суду Харківської області від 27.11.2019 про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна. Матеріали НСРД не містять чіткого посилання на факти вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

Вважає, що злочин, передбачений ст. 197-1 КК України вважається закінченим з моменту самовільного зайняття земельної ділянки, а саме з весни 2019 року, що спростовує зміст пред?явленого обвинувачення. Також з письмових доказів випливає, що ОСОБА_10 до 13.11.2019 не було відомо про самовільне зайняття земельної ділянки.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора та захисника в підтримку поданих ними апеляційних скарг, обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційні вимоги захисника, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Доводи прокурора про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

Так місцевий суд визнав невинуватим ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України мотивуючи своє рішення відсутністю причинного зв`язку між протиправними діями ОСОБА_10 та спричиненою шкодою.

За ч. 3 ст. 365 КК України кримінальна відповідальність настає у раз і перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали тяжкі наслідки.

Тяжкі наслідки у статтях 364-367 КК України відповідно до ч. 4 примітки до ст. 364 КК України, вважаються такі наслідки, які у 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що оскаржуваним вироком ОСОБА_10 було визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме за пособництво, яке виразилось в усуненні перешкод під час вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, приховуванні слідів та знарядь злочину, спрямованого на самовільне зайняття земельної ділянки у зоні особливого режиму використання земель, вчиненому групою осіб, яким державі в особі Міністерства оборони України завдано матеріальну шкоду у розмірі 1 339 711 грн., що підтверджується висновком судової економічної експертизи №8/77СУ-20 від 23.03.2020, відповідно до якого вбачається, що наслідки у вигляді тяжкої шкоди було спричинено державі неправомірними діями, спрямованими на протиправне зайняття та використання земельної ділянки, яка належить ІНФОРМАЦІЯ_2 та відноситься до земель оборони,

Разом з тим, місцевий суд встановив, що ОСОБА_20 умисно вчинив зазначене кримінальне правопорушення будучи начальником Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, перевищуючи свої службові повноваження, шляхом надання незаконної вказівки підлеглим йому працівникам правоохоронного органу щодо неприпинення останніми неправомірного здійснення господарської діяльності з боку ФОП ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , яка виразилась у самовільному зайнятті земельної ділянки, культивуванні її та збору врожаю - сільськогосподарських культур на території Чугуївського військового полігону, що відноситься до земель оборони, загальною площею 31,2856 га, розташованої на території Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, тобто шляхом вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, внаслідок чого державі було завдано майнову шкоду в розмірі 1 339 711, 96 грн.

Тому з урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого суду про виправдання ОСОБА_10 за вчинення протиправного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України з підстав відсутності складу кримінального правопорушення, а саме причинного зв?язку між діями обвинуваченого та тяжкими наслідками, суперечать висновкам місцевого суду про визнання винуватим ОСОБА_10 у вчиненні пособництва у кримінальному правопорушенні, вчиненому за тих же обставин та яким державі завдано майнову шкоду в зазначеному вище розмірі, а тому є необґрунтованими.

Разом з тим доводи захисника про недопустимість та неналежність ряду доказів є необгрунтованими з таких підстав.

Всупереч доводам захисника, дозвіл на проведення НСРД у цьому провадженні дано слідчим суддею без порушень правил підсудності, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 247 КПК України дозвіл на їх проведення щодо ОСОБА_10 , який на той час був працівником правоохоронного органу, може надаватися слідчим суддею Харківського апеляційного суду поза межами територіальної юрисдикції органу, який здійснює досудове розслідування.

Також місцевий суд правильно зазначив, що показання свідків у кримінальному провадженні чітко вказують на обставини вчинення протиправних діянь, а саме факту самовільного зайняття земельної ділянки, вирощування на ній зернових культур, перебування на земельній ділянці сільськогосподарської техніки, а отже є належними доказами.

Також доводи сторони захисту про невнесення відомостей до ЄРДР за фактом або відносно особи про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1 КК України місцевий суд правомірно визнав безпідставними, оскільки вони спростовуються витягом з ЄРДР у об`єднаному кримінальному провадженні №0000551, відповідно до якого 16.11.2019 внесено відомості на підставі усної заяви (повідомлення) за ч. 2 ст. 197-1 ККУ (чинна до 01.07.2020) з таким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки саме у рамках цього кримінального провадження здійснювалося досудове розслідування, а внесення окремо додатково відомостей до ЄРДР за ст. 27 КК України кримінальний процесуальний закон не вимагає.

Перевіряючи аргумент захисту про складення обвинувального акта у незакінченому кримінальному провадженні №0000551 від 20.08.2019 та проведення усіх слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні до внесення матеріалів до ЄРДР за ч. 3 ст. 365 КК України, місцевий суд правомірно встановив відсутність порушень у діях слідчого та прокурора. Так кримінальне провадження №0000175, внесене 26.03.2020 за ч. 3 ст. 365 КК України під час досудового розслідування було об?єднано з кримінальним провадженням №0000551 від 20.08.2019, яке було внесено за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України, об?єднано з кримінальним правопорушенням №0000130 від 16.11.2019, внесеного за ч. 2 ст. 197-1 КК України під спільним №0000551 та яке в подальшому закрите у зв?язку з відсутністю в діяннях обвинувачених складу кримінального правопорушення в частині розслідування кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України.

Разом з тим, факт, що у подальшому ч. 2 ст. 364 КК України була виключена, а кримінальне провадження у цій частині закрито, не є беззаперечною підставою для визнання всіх зібраних на стадії досудового розслідування доказів недопустимими, що узгоджується з правововою позицією ВС, викладеною у постанові від 02.11.2023 у справі N 991/10566/20.

Доводи захисника про те, що матеріали НСРД були розшифровані на користь сторони обвинувачення, дійсно не підтвердилися під час судового розгляду справи, оскільки дані, наявні на відеозаписах негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо- та відеоконтролю не суперечать даним, наявним у протоколах, складених за наслідками їх проведення.

При цьому місцевий суд правильно зазначив, що діяння, яке утворює пособництво, може бути виконане до вчинення злочину, в процесі його вчинення або після його вчинення іншими співучасниками, у зв`язку з чим безпідставними є ствердження сторони захисту у тій частині, що обвинувачений не міг восени 2019 року вчинити пособницькі дії, з огляду на те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України був закінченим з моменту самовільного зайняття ділянки і настання відповідних суспільно небезпечних наслідків, оскільки самовільне зайняття земельної ділянки продовжилося шляхом її обробітку, культивування та збору врожаю, і такі дії тривали щонайменше до осені 2019 року, що було доведено прокурором та підтверджується дослідженими судом доказами.

З огляду на те, що суд всупереч вимогам ст. 94 КПК України не дослідив всіх обставин кримінального провадження, не оцінив їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, наведені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону неможливо виправити судом апеляційної інстанції.

Тому, згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону, перевірити доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, надати належну оцінку усім доказам в їх сукупності, дослідити всі обставини кримінального провадження та у разі, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції винуватість особи у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень буде доведено в установленому законом порядку, вирішити питання щодо передбаченої кримінальним законом відповідальності.

Отже, апеляційні скарги прокурора та захисника необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора та захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 19.06.2024, щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4