Справа № 635/3/25
Провадження № 1-в/635/285/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року с-ще Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Базов О.В., розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про застосування до нього Закону України

«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна

та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024

№ 3886-ІХ,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_1 , 1980 року народження, про застосування до нього Закону України

«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна

та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024

№ 3886-ІХ.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву засудженого ОСОБА_1 , 1980 року народження, слід повернути, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження

є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені

на їх розгляд сторонами.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін

до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна

на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України під час виконання вироку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, вирішує питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст.74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 131, 14, ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Абзац 3 ч. 1 ст. 8 КВК України передбачає, що звернення (кореспонденція) засуджених подаються до адміністрації установи виконання покарань. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб

(а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату.

Однак, заява засудженого направлена безпосередньо до суду, не зрозуміло, чи дійсно громадянин є засудженим та відбуває покарання за вчинення кримінальних правопорушень,

які підпадають під зазначений Закон.

Крім того, до поданої заяви засудженим ОСОБА_1 не додано жодного документа,

в тому числі, документа на підтвердження ідентифікації особистості (паспорт, водійське посвідчення, тощо), відсутні відомостей щодо вироку яким йому призначено покарання та яким судом, з яких би вбачались необхідна суду інформація для вирішення питання,

не зазначено інших відомостей для повного та всебічного розгляду його заяви. Діючими нормами КПК України суду не надано повноважень збирати докази у кримінальному провадженні

на підтвердження або спростування заявлених до суду вимог. Крім того в клопотанні

не сформульовано належним чином вимоги, про що саме клопочи заявник.

Відсутність вищезазначених документів, позбавляють суд розглянути заяву у визначені нормами КПК строки.

Суд акцентує увагу, що до заяви (клопотання) мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими засуджений або його представник обґрунтовує доводи клопотання (заяви).

За таких обставин, подану заяву про застосування до засудженого ОСОБА_1 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна

та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024

№ 3886-ІХ, необхідно повернути для належного оформлення. У разі усунення недоліків можливе повторне звернення до суду.

Керуючись ст. 537 ст. 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_1 , 1980 року народження,

про застосування до нього Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ - повернути ОСОБА_1

без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олександр БАЗОВ