Справа №369/4483/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2767/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

8 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого в режимі ВКЗ з ДУ «Київський слідчий ізолятор» - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду задоволено подання провідного інспектора Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене з начальником відділу ОСОБА_9 , щодо ОСОБА_7 .

Приведено вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2023 року у справі № 369/4483/20 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Засудженого ОСОБА_7 звільнено від покарання, призначеного вироком від 20.04.2023 року Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/4483/20 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, оскільки караність діяння, за яке він засуджений, усунена.

Виключено з обвинувачення ОСОБА_7 у справі №369/4483/20 його обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України (епізод крадіжки від 20.01.2020 року), оскільки караність діяння, за яке він засуджений, усунена.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим вироком від 20.04.2023 року Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/4483/20 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

Врешті вирок залишенобез змін.

В ухвалі суду зазначено, що вартість майна, яке ОСОБА_7 викрав 20.01.2020 року та 05.01.2021 року становить відповідно 327,15 грн. та 1119 грн., тобто є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень КК України настає кримінальна відповідальність, 2102 грн. та 2270 грн., з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, з обвинувачення ОСОБА_7 необхідно виключити його обвинувачення за одним епізодом від 20.01.2020 року (ч. 2 ст. 185 КК України) та за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки караність цього діяння, за яке він засуджений, усунена.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати Закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ.

Вказує, що в ухвалі суду зазначено, що караність діяння за яке його засуджено вироком суду від 20.04.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України усунено. Однак, нижче в ухвалі суду зазначено, що його засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, чим неправильно застосовано Закон №3886-ІХ.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався в повній мірі вказаних вимог закону при постановленні ухвали.

З матеріалів провадження вбачається, що провідний інспектор Бучанського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області за погодженням із начальником відділу звернулась з поданням до місцевого суду для вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з набранням чинності Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2023 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України - з іспитовим строком 1 (один) рік:

- за повторну крадіжку 20.01.2020 року вуличного ліхтаря вартістю 327,15 грн потерпілого ОСОБА_10 ;

- за повторну крадіжку 03.01.2021 року будівельного інструменту вартістю 2328 грн. потерпілого ОСОБА_11 ;

- за повторну крадіжку 04.01.2021 року інструменту та приладдя вартістю 2635,80 грн. потерпілого ОСОБА_11 ;

- за повторну крадіжку будівельного інструменту вартістю 1119 грн. з проникненням в житло потерпілого ОСОБА_11 .

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив2102 гривень.

Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 гривень.

Так, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон №3886-ІХ, який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

З набранням чинності Законом №3886-IX зазнали змін положення ст. 51 КУпАП.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21) зміна в ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) в тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинене як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караним, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 грн., встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня звітного року.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2023 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення 20.01.2020 року злочину - крадіжки майна на суму 327,15 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу за два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (менше 2102 грн.) та за вчинення 05.01.2021 року злочину - крадіжки майна на суму 1119 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу за два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (менше 2270 грн.).

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що вартість викраденого майна за епізодами 20.01.2020 року та 05.01.2021 року становила 327,15 грн. та 1119 грн., тобто сума завданої шкоди була меншою за розмір з якого відповідно до Закону №3886-IXта положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2020 році 2102 грн. та 2021 році 2270 грн., то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вчинене засудженим діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Разом з цим, вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2023 рокуОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів - крадіжок, вчинених 03.01.2021 та 04.01.2021 року на суму 2328 та 2635, 80 гривень відповідно, що станом на день вчинення кримінальних правопорушень складає суму більшу за два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн.), що унеможливлює застосування положень Закону №3886-IX.

Таким чином, вказані кримінальні правопорушення, вчинені 03.01.2021 року та 04.01.2021 року, за якими засуджено ОСОБА_7 , є кримінально-караними діяннями, тому він вважається засудженим та продовжує відбувати покарання за цими злочинами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, повно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, тому ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя