Справа № 541/857/25
№ провадження 1-кп/541/179/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 11.02.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців не маючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2025 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 5 по вул. Гурамішвілі в м. Миргород, Полтавської області, де на землі знайшов банківську карту для виплат № НОМЕР_1 , з магнітним носієм інформації з технологією безконтактних платежів «PayPass», емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк» та держателем якої є ОСОБА_6 , з відкритим ним рахунком в даній банківській установі, яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХII від 02 жовтня 1992 року, п. 1.27, п. 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» № 2346-III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-III від 07 грудня 2000 року, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом.

Після цього, у ОСОБА_4 раптово виник умисел на її привласнення та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Знайшовши вказану банківську картку, ОСОБА_4 , маючи корисливий мотив, привласнив офіційний документ банківську картку для виплат № НОМЕР_1 , не вчинив жодних дій щодо повернення даної банківської картки власнику, правоохоронним органам чи АТ КБ «ПриватБанк» та залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Після цього, ОСОБА_4 прибув до найближчого магазину, де перевірив наявність грошових коштів на банківській картці та шляхом здійснення оплати за товар даною банківською карткою здійснив дрібну крадіжку грошових коштів, що знаходились на рахунку.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливим мотивом.

Разом з обвинувальним актом прокурор надіслав до суду угоду про визнання винуватості укладену 27 лютого 2025 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 , зі згоди потерпілого ОСОБА_6 згідно умов якої підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, виявив щире каяття, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості підозрюваному ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 510 гривень 00 копійок.

Наслідки укладання та затвердження означеної угоди згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені та зрозумілі сторонам.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник та потерпілий підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливим мотивом - за ч. 1 ст. 357 КК України, визнав повністю.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого не встановлено. Суд переконаний, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у підготовчому провадженні.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 472 КПК України, суд враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів будь-яких осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з того, що її умови відповідають КПК України та кримінальному закону, тому вважає, що є підстави для її затвердження.

Ухвалюючи вирок, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливим мотивом - вказує на кваліфікацію діянь за ч. 1 ст. 357 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою за ч. 1 ст. 357 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є проступком.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе з призначенням йому покарання, узгодженого угодою про визнання винуватості, за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати на залучення експертів, відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену в м. Миргород 27 лютого 2025 року, між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Речові докази:

- DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження; DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Анютка»; DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Оптовичок» - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000037 від 11.02.2025.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1