Справа № 286/816/25
У Х В А Л А

06.03.2025 м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та додані до клопотання матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Президентом України 24.02.2022 постановлено Указ № 65/2022 про оголошення та проведення загальної мобілізації протягом 90 днів з дня набрання чинності Указу, зокрема, на території Житомирської області, дія якого продовжена Указом Президента України №741/2024 від 28.10.2024.

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за визначеним переліком документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну військовозобов`язаним. Також відповідно до вказаної постанови виїжджати за межі України дозволено чоловікам, які не підлягають призову або мають право на відстрочку.

В порушення вказаних вище вимог, у точно невстановлені досудовим розслідуванням дату та час у ОСОБА_4 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, направлений на сприяння незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Так, у достовірно невстановлені досудовим розслідуванням дату та час ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з метою особистого збагачення за рахунок здійснених кримінально-протиправних дій, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи засоби зв`язку, зв`язалися з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка в свою чергу організувала його зустріч з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими попередньо обумовила організаційні процеси щодо сприяння їхньому переправленню через державний кордон України у напрямку Республіки Білорусь, визначивши дату особистої зустрічі з ОСОБА_4 в місті Київ.

У подальшому, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, після попередньої домовленості засобами зв`язку з невстановленою досудовим розслідуванням особою, 5 березня 2025 року, в період часу з 15 до 16 години, на прилеглій території до магазину «АТБ», що в м. Київ, по вулиці Соборна, зустрів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з яких отримав грошові кошти в еквіваленті 8000 грн. з кожного у якості оплати за сприяння їхньому переправленню через державний кордон України, після чого ОСОБА_4 загально отримані кошти в сумі 16 тис. грн. та 200 Євро тримав при собі та, використовуючи фактично перебуваючий у його користуванні легковий автомобіль «Рено» моделі «Меган», реєстраційний номер НОМЕР_1 , попередньо визначивши маршрут руху та оминаючи стаціонарні блок-пости, вирушив в напрямку державного кордону України з Республікою Білорусь для перевезення вищевказаної групу осіб з трьох чоловік, тим самим сприяв у незаконному переправленні зазначених осіб через державний кордон України шляхом наданням засобів та усуненням перешкод.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод сприяв незаконному переправленню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , через державний кордон України, однак, під час руху у напрямку до державного кордону України, в с. Ігнатпіль Овруцької територіальної громади Коростенського району Житомирської області, керований ними автомобіль о 21 год. 30 хв. було зупинено працівниками Державної прикордонної служби України.

Своїми умисними діями, вираженими у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та щодо кількох осіб, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

У сторони обвинувачення наявні вагомі підстави вважати, що підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме змушувати їх відмовитись від дачі показань чи змінити їх, оскільки вони ще не надавали показання безпосередньо суду. Даний ризик існує, оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , засоби зв`язку з ними, а тому перебуваючи на волі останній зможе здійснити на них вплив з метою схиляння до зміни наданих на даний час показів щодо участі та ролі його у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим заступник начальника СВ просить клопотання задовольнити.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний щодо задоволення клопотання заперечував, пояснивши, що він не є організатором, про намір перетнути кордон йому не повідомляли. Здійснює догляд за бабусею та дідусем, наміру тікати не має.

Захисник підтримала позицію підозрюваного та просить застосувати цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали, якими заступник начальника СВ обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

06.03.2025 року відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Вказані відомості внесені у зв`язку з тим, що 5 березня 2025 року близько 22 год. На автомобільній дорозі «Виступовичі - Житомир» в селі Ігнатпіль Овруцької ТГ Коростенського району оперативними співробітниками ГОРВ НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби було зупинено автомобіль марки Рено Меган д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який перевозив троє громадян з метою незаконного їх перетину через державний кордон України.

06.03.2025 о 12 год. 30 хв. ОСОБА_10 було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК).

Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий суддя враховує не лише наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обгрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також існування певних ризиків вчинення підозрюваним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, в сукупності не виправдовують застосування до підозрюваного саме запобіжного ув`язнення.

Невизнання підозрюваним своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння не є самостійною підставою для обрання більш суворого запобіжного заходу.

Тому з огляду на викладене, а також враховуючи особу підозрюваного, його молодий вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей і негативних характеризуючих даних, а також те, що ОСОБА_4 здійснює догляд за бабусею ОСОБА_11 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що слідчим, прокурором, при доведеності обставин, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду і вчинити інше кримінальне правопорушення, та відповідно до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання та водночас про обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме: цілодового домашнього арешту.

Вказаний запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

- утримуватись від спілкування з іншими особами у кримінальному провадженні за №0000077 від 16.03.2025, коло яких визначає та повідомляє підозрюваному слідчий або прокурор органу досудового розслідування, з приводу обставин вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців, але не довше ніж до 06 травня 2025 року. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного.

Згідно ст.181 ч.4 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Копію ухвали вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1