Справа № 521/3757/25
Номер провадження:1-кс/521/1187/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВнП №3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 11.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно.

З клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 11.03.2025 до відділення поліції №3 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення на лінію «102» про те, що під час контрдиверсійних заходів та перевірки працівниками УСБУ в Одеській області було виявлено громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , в мобільному телефоні якого було виявлено дописи у соціальних мережах, які містять в собі інформацію про дискредитацію України та влади, виправдовування збройної агресії рф проти України.

В подальшому, слідчим слідчого відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області 11.03.2025 в період часу з 09 год. 06 хв. по 09 год. 26 хв. проведено огляд за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, 77, під час якого ОСОБА_5 добровільно видав належні йому два мобільні телефони, а саме: мобільний телефон «Realme С67» в корпусі чорного кольору та в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Dodge» чорного кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , а також паспорт для виїзду за кордон Республіки Болгарії на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_5 , паспорт Європейського союзу на ім`я ОСОБА_5 №646250508.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупереджденості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є предметами злочину, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вилучене майно.

11.03.2025 вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий в судовому засідання клопотання підтримав в частині накладення арешту на мобільні телефони.

Розгляд клопотання про арешт майна, здійснено без виклику особи, яка є його власником, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.п. 1, 3 та 4 ч.2 ст.167 КПК України, вказане майно є тимчасово вилученим, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення та одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також є засобом (знаряддям) вчинення злочину.

Майно вилучене 11.03.2025 відповідає вимогам ст. 98 КПК України та обґрунтовано визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існують підстави ризику, що вилучене майно, може бути, зіпсовано, знищено, перетворено, втрачено особою яка ним володіє, та вказані предмети мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вилучені речі є необхідним для забезпечення та збереження у якості речових доказів та запобіганню можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для подальшого проведення відповідних експертиз, які мають істотне значення для досудового розслідування.

Додані до клопотання матеріали, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 436-2 КК України.

Слідчий суддя вважає, що правовою підставою для арешту майна, є сукупність об`єктивних даних та розумних підозр які свідчать про те, що вилучене майно є доказом у вказаному кримінальному правопорушенні.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Щодо вимог слідчого про накладення арешту на паспорт для виїзду за кордон Республіки Болгарії на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_5 , та паспорт Європейського союзу на ім`я ОСОБА_5 №646250508, слідчий суддя зазначає.

Згідно приписів п.23 Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон (затверджених постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992) забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України. Згідно п.22 цього Положення в особи, взятої під варту, або засудженої до позбавлення волі, паспорт вилучається органами дізнання, попереднього слідства або судом. При звільненні з-під варти чи від відбування покарання паспорт повертається його власникові.

Крім того, відсутні підстави вважати та слідчим не доведено, що паспорти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження суттєво обмежує права ОСОБА_5 , тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання СВ ВнП №3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 11.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду 11.03.2025 за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, 77, а саме:

Мобільний телефон «Realme С67» в корпусі чорного кольору та в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Dodge» чорного кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 .

Заборонити користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

В іншій частині відмовити.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1