Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/407/25
Номер провадження1-кп/173/121/2025
06 березня 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично мешкає по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 15.11.2016 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,
- 23.03.2017 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано 6 міс. за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 р. до відбуття призначити 4 р. 6 міс.,
- 30.11.2017 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 289 ч. 2, 185 ч. 3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України зарахувати невідбуте покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 року, до відбуття призначити 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Звільнений 17.06.2022 року Криворізькою ВК Дніпропетровської області (№80) по відбуттю строку покарання,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , судимого 25.11.2024 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи обізнаними про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено, та діє на теперішній час, будучи раніше судимими, на шлях виправлення не стали, належних висновків для себе не зробили та вчинили новий умисний корисливий злочин.
Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 24 січня 2025 року близько 16 години 20 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, тобто в період дії воєнного стану, прийшли за місцем проживання свого знайомого - потерпілого ОСОБА_9 , який мешкає по АДРЕСА_5 , для з`ясування відносин.
Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 внаслідок раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, втупили у злочинну змову між собою, спрямовану на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_4 постукав у вхідні двері будинку, та дочекавшись відкриття дверей потерпілим і стоячи на порозі будинку, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи потерпілого ОСОБА_9 , та другий удар правою ногою в область грудної клітини потерпілого, від якого ОСОБА_9 впав на підлогу коридору будинку. В свою чергу потерпілий ОСОБА_9 піднявся з підлоги та виштовхнув ОСОБА_10 з коридору будинку у двір, де до ОСОБА_9 зі спини підійшов ОСОБА_5 та не встановленим слідством предметом наніс один удар по голові, від якого потерпілий ОСОБА_9 присів коло стіни будинку.
У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірі тім`яної ділянки голови, синця та рани на шкірі нижньої губи - відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
Далі, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямованим на відкрите заволодіння майном потерпілого, діючи умисно, незаконно, відкрито, повторно, за попередньою змовою групою осіб, зайшли у коридор будинку і тим самим проникли у будинок ОСОБА_9 , де діючи умисно, відкрито, повторно, за попередньою змовою, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та бажаючи діяти саме таким чином, керуючись корисливим мотивом, маючи на меті незаконно збагатитися за рахунок інших осіб, побачили у кімнаті будинку телевізор з «Samsung» модель LЕ32С450Е1W, мобільний телефон «Redmi 4 Ргіmе», телевізійний приймач Т2, рюкзак туристичний та кейс із ручними інструментами, які визначили об`єктом свого злочинного посягання, після чого ОСОБА_5 склав мобільний телефон, телевізійний приймач та інструменти у вказаний вище рюкзак, а ОСОБА_4 взяв у руки телевізор та разом з викраденим майном покинули територію домоволодіння потерпілого, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 7678 грн. 04 коп., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 283/25 від 27.01.2025, у цінах, діючих на момент скоєння злочину.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду з угодами між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнали повністю, пояснили, що кваліфікацію своїх дій, обставин кримінального правопорушення не оспорюють, укладення угод є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до них не застосовувалося, просили суд затвердити угоди про визнання винуватості між ними та прокурором.
Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні також просили затвердити дані угоди про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватості.
Потерпілий в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням провести підготовче судове засідання без його участі.
У зв`язку з цим суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_9 досягнуті та підписані угоди від 17 січня 2025 року про визнання обвинуваченими винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за змістом яких обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 беззастережно визнають свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та наведені обставини вчинення цього кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі строком на сім років кожному.
В угодах зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
Судом встановлено, що дані угоди про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідають вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідають закону України про кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 186 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання у виді позбавлення волі. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угод є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угод відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Крім цього, обвинуваченим роз`яснені положення ч.ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, які їм зрозумілі, ними усвідомлені, що наслідком укладення та затвердження угоди є відмова обвинувачених від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень у вчиненні яких їх обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на користь обвинувачених, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угод є обмеження їх прав на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченим зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачені просили затвердити угоди.
Щодо покарання, яке узгоджено сторонами, суд враховує таке.
ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів, оскільки обвинувачений має судимість за злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України.
ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
За таких підстав, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання буде достатньою карою для обвинувачених за вчинене кримінальне правопорушення, та сприятиме виправленню обвинувачених, а також запобіганню вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, за наслідками розгляду угод у підготовчому судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угод вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угод про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначення узгодженого сторонами покарання.
Крім того, вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75.76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, то остаточне покарання необхідно призначити за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.
Ухвалами слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2025 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з винесенням обвинувального вироку та призначенням обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням осіб обвинувачених, суд вважає, що запобіжний захід обвинуваченим у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу необхідно залишити без змін.

Оскільки до обвинувачених було застосоване попереднє ув`язнення, то відповідно до ч.5 ст. 72 КК України їм необхідно зарахувати у строк покарання тримання під вартою з моменту затримання до моменту проголошення вироку суду із розрахунку день за день.

Цивільні позови не заявлені.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тож процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави в рівних часках з кожного.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 17 лютого 2025 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, а саме з 06.03.2025.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 24.01.2025 по 05.03.2025 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи від 31.01.2025 № СЕ-19/104-25/4613-Д у розмірі 1392 (одна тисяча триста дев`яносто дві) грн. 83 коп.

Затвердити угоду від 17 лютого 2025 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Залишити ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, а саме з 06.03.2025.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 24.01.2025 по 05.03.2025 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи від 31.01.2025 № СЕ-19/104-25/4613-Д у розмірі 1392 (одна тисяча триста дев`яносто дві) грн. 83 коп.

Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року, а саме: телевізор марки «Samsung» модель «LE32C450E1W», телефон марки «Redmi 4 Prime» сріблястого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; рюкзак чорно-сірого кольору, кейс з інструментами чорно-жовтого кольору скасувати.

Речові докази: телевізор марки «Samsung» модель «LE32C450E1W», телефон марки «Redmi 4 Prime» сріблястого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; рюкзак чорно-сірого кольору, кейс з інструментами чорно-жовтого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому.

Суддя ОСОБА_1