Справа 274/1008/25
Провадження 1-в/0274/254/25

УХВАЛА
Іменем України

06.03.2025 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
в с т а н о в и в:
До Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у державній установі "Райківська виправна колонія (№ 73)", про приведення вироків щодо нього у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX).
Засуджений в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав викладених в ньому.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, оскільки розмір, завданої засудженим нматеріальної шкоди, перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, встановленого у 2019 році.
Представник ДУ «Райківська виправна колонія № 73» в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд вищевказаної справи без участі представника установи.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).
09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон № 3886-ІХ).
Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - будь - якого платника податку.
Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2019 рік з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 складав 960,50 грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 960,50 х 2 = 1921 грн.
Згідно з вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.12.2021 ОСОБА_4 викрав майно на суму 2050 грн, що є більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921 грн) на час вчинення злочину і ці діяння підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).
Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, підстави звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.12.2021 відсутні, адже вартість майна, за викрадення якого він засуджений вказаним вироком, складає більше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог закону - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.
Суддя: ОСОБА_1