Провадження № 11-кп/824/3026/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента 4-го курсу Національного університету харчових технологій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

засуджено за ч.4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 21.04.2024 приблизно о 21 год. 00 хв., знаходився на території автозаправної станції «Укрнафта» по пр-т. Воскресенському 27-Б в м. Києві, де йому оператор заправної станції ОСОБА_9 зробив зауваження з приводу висловлювань останнім нецензурної лайки та смиканням за паливозаправні пістолети, після чого у нього, виник злочинний умисел щодо грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжується особливою зухвалістю із заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень.

В подальшому, ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з хуліганських спонукань ніж, та не зважаючи на спроби ОСОБА_9 припинити ці дії, ОСОБА_7 свідомо грубо наніс ОСОБА_9 удар ножем в область лопатки з лівої сторони в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої колото-різаної рани в лівій лопатковій ділянці.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.296 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ст. 75 КК України, яка не підлягала застосуванню, та на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної і достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам провадження, даним про особу обвинуваченого, який умисно вчинив хуліганські дії, та, не припиняючи реалізацію злочинного умислу, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, з особливою зухвалістю ігнорував обґрунтовані зауваження потерпілого щодо неналежної поведінки та завдав останньому удар ножем в область лопатки з лівої сторони, що переконливо доводить про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе. Відповідних даних, що дозволяють обґрунтовано вважати можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, серед матеріалів кримінального провадження відсутні.

Захисник обвинуваченого у своїх запереченнях вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, оскільки судом першої інстанції були досліджені усі докази, жодних порушень кримінального процесуального закону не було, а винесене судом рішення повністю відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ч.2 ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

При визначенні розміру та виду покарання суд врахував те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся та правдиво розказав про обставини вчиненого кримінального правопорушення, відшкодував потерпілому завдану шкоду, характер вчиненого кримінального правопорушення, молодий вік обвинуваченого, позитивну характеристику за місцем проживання, роботи та навчання, те, що останній визнав свою вину в повному обсязі, раніше не судимий.

Доводів про те, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді трьох років позбавлення волі є м`яким, апеляційна скарга прокурора не містить.

Твердження апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом вимог ст.75 КК України є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку, суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 визнав щире каяття та встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції враховував також і думку прокурора, який вважав, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та просив суд призначити мінімальний розмір покарання та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вказаних даних та відомостей про особу винного, суд дійшов вірного висновку про можливість застосування вимог ст.75 КК України, оскільки виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Твердження апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції не надав належної і достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам провадження, даним про особу обвинуваченого є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Інших доводів, які б могли поставити під сумнів правильність застосування судом інституту звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, в апеляційній скарзі прокурора не зазначено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: