Справа №295/3175/25
У Х В А Л А

31.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в кримінальному провадженні № 0001699 від 27.12.2023, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло указане клопотання, мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 34 від 22.08.2023 ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 та він зарахований на всі види забезпечення. В подальшому ОСОБА_5 вважається таким, що 09.12.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем по мобілізації, перебуваючи на посаді кулеметника 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 09.12.2023 о 20 год. 30 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокувалась у АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 06.11.2024, коли був доставлений працівниками ВСП до другого слідчого відділу з (дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР у м. Хмельницькому за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 54. За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

За змістом клопотання, 07.11.2024 військовослужбовцю ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність визначених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 06.03.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.04.2025. Стороні захисту 28.03.2025 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного закінчується 01.04.2025, але для прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені необхідно здійснити наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, прийняти процесуальні рішення: виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та вручити обвинувальний акт, який необхідно направити до Ємільчинського районного суду Житомирської області для розгляду, але до 01.04.2025 є неможливим проведення підготовчого судового засідання, що позбавляє прокурора подати клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Тому слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному на 30 діб.

У судовому засіданні слідча та прокурор підтримали клопотання з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши слідчу та прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України, частиною 3 якої передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Окрім того, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що існують усталені правові позиції ЄСПЛ, згідно з якими сама лише тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може виправдовувати застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Поряд із тим, згідно з позицією ЄСПЛ, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, однак тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваної переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Подане до суду клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України та в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що підтверджується, зокрема, актом службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 , наказом командира військової частини про результати службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 .

07.11.2024 органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 06.03.2025 в справі № 295/3175/25 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.04.2025 включно.

28.03.2025 стршим слідчим слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

При вирішенні клопотання щодо продовження строку тримання під вартою слідчий суддя враховує суть та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , що відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, стан його здоров`я, є раніше несудимим, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, так як, з його слів, він розлучений та проживає зі своїми батьками.

Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії завершення, так як стороні захисту повідомлено слідчим про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали кримінального провадження з 28.03.2025 й оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду під загрозою призначення судом реального строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, який після обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшився, тому слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 до 30.04.2025 включно, враховуючи положення ч. 4 ст. 176 КПК України про можливість застосування слідчим суддею запобіжних заходів під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання.

За правилами ч. 8 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави в силу положень п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно яких під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 КК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 197, 199, 219 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 30 квітня 2025 року включно.

Строк дії ухвали до 30 квітня 2025 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 17-00 год. 01.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1