Провадження № 1-кс/643/2456/24
УХВАЛА

20 грудня 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0011469 від 16.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0011469 від 16.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 15.12.2024 року, близько 15.10 год., на автошляху Золочів-Максимівка (Т2113) 4 км+400 м поблизу с. Таверівка, Богодухівського району Харківської області, водій автомобіля марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець віч НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку смт. Золочів не врахував, дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду, а саме металевий відбійник. В результаті ДТП водій ОСОБА_4 отримав ТУ у вигляді зчмт, сгм, забій грудної клітини, перелом 4-6 ребер зліва, стан-тяжкий, та пасажир ОСОБА_5 отримав ТУ у вигляді СГМ, рвана рана верхньої губи, стан середній.

15.12.2024 проведено огляд місця події (дорожньо-транспортної пригоди) за адресою: автошлях Золочів-Максимівка (Т2113) 4 км+400 м поблизу с. Таверівка, Богодухівського району Харківської області, в ході якого виявлено та вилучено, зокрема: 1) автомобіль «ВАЗ 2101», 1979 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », транспортний засіб належить ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із тим, що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та містить інші дані, які будуть використані, як доказ факту і обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, постановою слідчого від 16.12.2024 вказане майно визнано речовим доказом.

Зазначені речі потребують подальшої перевірки шляхом детального огляду, аналізу отриманої інформації та перевірки шляхом проведення подальших слідчих (розшукових) дій, дослідження з участю спеціалістів.

Автомобіль «ВАЗ 2101», 1979 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження та відповідно до ст. 98 КПК України може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто матеріальним об`єктом, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, вказаний автомобіль необхідний для проведення подальших експертних досліджень.

Таким чином, потреба арешту зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважити, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.

Щодо мети накладення арешту відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, 16.12.2024 слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про визнання речовим доказом вилученого майна, оскільки мається необхідність проведення ряду експертних досліджень та інших процесуальних дій з вилученим майном.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз (авто технічна, генетична, імунологічна та ін.), які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини

у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, разом з клопотання подав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду, обшуку.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно, а саме: автомобіль «ВАЗ 2101», 1979 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », транспортний засіб належить ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2101», 1979 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », транспортний засіб належить ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцем зберігання автомобіля «ВАЗ 2101», 1979 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » визначити на території спеціально призначеного майданчику Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська обл., м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9, або в іншому місці призначеному для зберігання відповідних речових доказів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1