Справа № 464/6628/24
пр.№ 1-кп/464/555/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2024 року Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 10.09.2024, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Сихівського районного суду м.Львова від 29.02.2024, з урахуванням ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 14.11.2024, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи 19.08.2024 належним чином ознайомленим з ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 24.07.2024 та попередженим працівниками Сихівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про кримінальну відповідальність за невиконання громадських робіт, маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, будучи ознайомленим із наказом про прийняття на роботу у ЛКП «Під Зуброю» та табелем виходу на роботу, в період з 20.08.2024 по теперішній час не з`являвся для відбування покарання, чим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні та підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Додатково зазначив, що на виконання вироку, з урахуванням ухвали Сихівського районного суду міста Львова від 24.07.2024, він з`явився у Центр пробації, де йому дали направлення у ЛКП «Під Зуброю» для відпрацювання громадських робіт. Прийшовши туди, йому повідомили про необхідність з`явитись на наступний день, проте у ЛКП «Під Зуброю» він більше не з`являвся. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

За згодою сторін, згідно із ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.

Його дії органом досудового розслідування, вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України, оскільки він ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, непрацевлаштований, на обліках у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» та КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не перебуває, за місцем проживання характеризується формально.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння досудовому розслідуванні.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі.

Окрім цього, згідно із вироком Сихівського районного суду м.Львова від 30.01.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 24.07.2024 замінено ОСОБА_3 призначене вироком Сихівського районного суду м.Львова від 30.01.2024 покарання у виді штрафу на громадські роботи строком на 240 годин.

Окрім цього, згідно із вироком Сихівського районного суду м.Львова від 29.02.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.367, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 14.11.2024 звільнено ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 29 лютого 2024 року, в частині покарання за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із усуненням караності діяння, за яке він був засуджений та постановлено вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Сихівського районного суду м.Львова від 29 лютого 2024 року за ч. 1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, із покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК) при застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного покарання за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Згідно із ст. 73 КК України при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відносно ОСОБА_3 застосувати вимоги ст. 71 КК України, та до призначеного за даним вироком покарання, з урахуванням ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м.Львова від 30.01.2024 та частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 29.02.2024.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 30.01.2024, з урахуванням ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 24.07.2024, та з урахуванням положень ст. 72 КК України у виді 15 днів обмеження волі та частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 29.02.2024, з урахуванням ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 14.11.2024 у виді 1 місяця обмеження волі, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання 1 (один) рік 1 (один) місяць 15 (п`ятнадцять) днів обмеження волі.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6