Справа № 626/1551/24
Провадження № 1-кс/626/429/2025
У Х В А Л А

про арешт майна

14 березня 2025 року м.Берестин (Красноград)

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст.слідчого СВ Берестинського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Берестинської окружної прокуратури про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000272 від 13.03.2024, за ч.5 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання слідчого про арешт майна, а саме на 1/3 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання, слідчий зазначає, що 12.03.2024 до ЧЧ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від начальника УБМР «Укргазспецбудмонтаж» АТ «Укргазвидобування» ОСОБА_5 про те, що в ході проведення річної інвентаризації активів та зобов`язань Філії були виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей, які перебували у підзвіті матеріально відповідальної особи ОСОБА_4 , який працює виконавцем робіт будівельно-монтажної дільниці цеху з капітального будівництва, облаштування свердловин та будівництва газопроводів Філії.

03.03.2025 на підставі достатніх даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у чиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 1/3 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості щодо власника іншої частки квартири в Реєстрі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 191 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Так, на 1/3 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_4 , необхідно накласти арешт шляхом заборони розпоряджатися нею, а саме право відчуження іншим особам, оскільки під час досудового розслідування надійшов цивільний позов про стягнення завданої майнової з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в розмірі 2 462 514,47 гривень.

Слідчий суддя розглянувши вказане клопотання, дослідивши надані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого про арешт майна, підлягає задоволенню з наступних підстав.

З метою забезпечення арешту майна та враховуючи положення ч.2 ст.172 КПК України, розгляд даного клопотання проводиться без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 191 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Так, на 1/3 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_4 , необхідно накласти арешт шляхом заборони розпоряджатися нею, а саме право відчуження іншим особам, оскільки під час досудового розслідування надійшов цивільний позов про стягнення завданої майнової з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в розмірі 2 462 514,47 гривень.

За змістом ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз.1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене, враховуючи обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 98, 167, 170, 171 КПК України, приходжу до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке перелічено в клопотанні слідчого.

При накладені арешту на зазначене в клопотанні майно, суд враховує положення ст.173 КПК України, стосовно розумності та співмірності обмеження права власності і застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб - у виді встановлення заборони будь-які дій направлені на відчуження вказаного майна.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 167-175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ст.слідчого СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000272 від 13.03.2024, за ч.5 ст.191 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на 1/3 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (без заборони використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому приміщенні), яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1