Номер провадження: 11-кп/813/803/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Київського районного м. Одеси від 30.08.2023 у кримінальному провадженні №0000472, внесеному до ЄРДР 05.10.2020 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 28.09.2020 приблизно 12 години 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до кухонної кімнати, де шляхом вільного доступу, таємно викрав 2 мобільні телефони, а саме: мобільний телефон фірми «HUAWEI Y6», синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 3999 гривень та мобільний телефон фірми «Xperia M4 Aqua», білого кольору, вартістю 1500 гривень, які знаходилися на кухонному столі.

Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення проступку зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 5499 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Не оскаржуючи вирок в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлені фактичні обставини захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим в частині призначення покарання.

Доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 працює будівельником та їздить на роботу по всій країні, тому його не влаштовує покарання з іспитовим строком. Бо треба ходити відмічатись до органу пробації.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Під час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги захисника на вирок районного суду, від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, правові наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючою підставою обвинуваченому ОСОБА_7 відомі.

Прокурор не заперечував проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 статті 49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке відбулося 28.09.2020 року.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України є кримінальним проступком, за яке передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

З дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, минуло більш як три роки, стороною обвинувачення не надано суду апеляційної інстанції доказів того, що ОСОБА_7 вчинив інше кримінальне правопорушення чи ухилявся від досудового розслідування або суду.

Згідно наданого захисником клопотання від 13.11.2024 обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав.

Таким чином враховуючи, що у даному кримінальному закінчився строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовільнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України задовольнити.

Вирок Київського районного м. Одеси від 30.08.2023 у кримінальному провадженні №0000472, внесеному до ЄРДР 05.10.2020 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000472, внесеному до ЄРДР 05.10.2020 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4