Справа № 368/48/20 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/847/2025 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 березня2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000574 від 24.10.2017 за апеляційною скаргоюзахисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 21.10.2017 приблизно о 23 годині спільно з ОСОБА_10 , щодо якого здійснюється судовий розгляд Обухівським районним судом Київської області, прибув до будівлі магазину ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», за адресою: вул. Столична, 2 м. Кагарлик Київської області, де побачив незнайомих йому раніше ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_13 та з якими почав спілкуватись щодо правомірності їх дій по відношенню до його знайомих, що знаходились в цей час поряд і які намагались забрати із компанії вищевказаних осіб ОСОБА_14 , яка відпочивала в одній компанії із цими особами.

Під час розмови із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_13 у ОСОБА_9 виник умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій щодо останніх. З цією метою ОСОБА_9 , близько 23.00 год., знаходячись на задньому дворі поряд із будівлею, в якій розташований магазин ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», на вул. Столична, 2 в м. Кагарлик Київської області, скориставшись малозначним приводом, діючи умисно, з особливою зухвалістю, протиставляючи свою силу, та розуміючи, що поряд із ним знаходяться його знайомі у кількості більшій, ніж особи, з якими він вів розмову, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, після завершення розмови умисно наніс удари правою рукою в обличчя ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Хуліганські дії ОСОБА_9 підтримав ОСОБА_10 , який весь час перебував поряд та інші особи, вчинивши групову бійку.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 38 від 01.11.2017 у ОСОБА_11 виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця в лівій очній ділянці. Наявне ушкодження виникло в результаті дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої в ушкодженні не відобразились. Наявне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 45 від 17.11.2017 за даними наданої медичної документації у ОСОБА_13 виявлені окремо взяті синці на обличчі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказав на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказав про те, що в діях ОСОБА_15 відсутній умисел на вчинення ним хуліганства, бо в його діях не встановлено мотиву грубого порушення громадського порядку. Разом з цим, зазначає про те, що висновки суду першої інстанції про те, що покази потерпілих та свідків та висновок експерта про те, що причиною конфлікту були хуліганські спонукання, не відповідають показам цих свідків в судовому засіданні, які зафіксовані на аудіозаписах. Зокрема вважає, що суд першої інстанції не дав показам свідків наданих в судовому засіданні належну оцінку, оскільки з них вбачається, що причиною конфлікту стала не лише груба образа, але і сама поведінка потерпілих та свідка, які утримували ОСОБА_14 біля себе, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Також вказав, що при оцінці місця вчинення кримінального правопорушення є очевидним, що дії учасників конфлікту не могли посягати на правоохоронювані цінності, порушувати громадський порядок, спокій інших громадян, оскільки це місце є відокремлено високим парканом від пішохідних та проїжджих міських локацій територією, на нього не виходять вікна житлових будинків та біля цього місця були відсутні працюючі освітлювальні прилади. Вважає, що суд першої інстанції помилився, не зазначивши, що за вказаних умов ця територія не може вважатися громадським місцем. Так, на думку захисника, в судовому засіданні не підтвердилось пред`явлене органом досудового розслідування обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 . Крім цього, вказав, що суд першої інстанції, посилаючись на вирок у справі № 368/1488/18 не оцінив відеозапис, що долучений до неї, яким можливо були зафіксовані події у вказаному кримінальному провадженні. Також, на переконання захисника, зібрані у цій справі докази доводять те, що ОСОБА_9 заподіяв тілесні ушкодження небезпричинно із хуліганських спонукань, а на ґрунті неприязних стосунків, а тому вказане обвинувачення підлягає зміні в частині правової кваліфікації, адже матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_9 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, адже тілесні ушкодження ОСОБА_9 заподіяв потерпілому внаслідок образи з боку останнього, проте жодних мотивів на скоєння хуліганських дій у ОСОБА_9 не було. На думку захисника, судом першої інстанції при обранні покарання не було враховано, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_13 та пом`якшуючі обставини, такі як: визнання вини, щире каяття у спричиненні легких тілесних ушкоджень, наявність на вихованні та утриманні двох неповнолітніх дітей, зайняття суспільно корисними справами, незадовільний стан здоров`я. За наведених обставин, просив вирок змінити та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутності складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ст. 125 КК України та звільнити ОСОБА_9 від призначеного судом покарання на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, скасувавши ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

02 жовтня 2024 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього. Аналогічне клопотання надійшло також від захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 .

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду,

пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав заявлене обвинуваченим клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та просив його задовольнити;

прокурора, який не заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження;

пояснення представника потерпілих, який при вирішенні питання щодо задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого покладався на розсуд суду,

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення вчинено ним 21.10.2017 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 296 КК України (в редакції закону чинного на час вчинення кримінального правопорушення) передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Відповідно до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду клопотання, вказанекримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_9 нетяжкого злочину минуло понад п`ять років, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості - він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Колегія суддів вважає, щообвинувачений ОСОБА_9 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, повністю розуміє підстави звільнення його від кримінальної відповідальності та наслідки закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України знереабілітуючих підстав, про що свідчить той факт, що ним самостійно та добровільно подано до суду відповідне клопотання про це.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК Україникримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 288, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Обвинуваченого ОСОБА_9 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000574 від 24.10.2017 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4