Справа № 729/275/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/228/25
Категорія - ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000010 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Анжеро-Судженськ Кемеровської області рф, мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, пенсіонер, раніше судимий 20.06.2024 Бобровицьким районним судом за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк 1 рік 6 місяців,

засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.06.2024, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, не застосовувався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1514,56 грн процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що на початку січня 2024 року, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , на горищі свого будинку виявив подрібнену речовину рослинного походження, яку усвідомлюючи, що вона містить наркотичний засіб, переніс до приміщення будинку, де маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, з метою подальшого вживання шляхом куріння, продовжив зберігати, яка згідно постанови КМУ №770 від 06.05.2000, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 42,375 г, що у відповідності до Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 за № 512/4733, перевищує невеликий розмір, та який ОСОБА_8 незаконно зберігав за місцем свого проживання для власних потреб, без мети збуту, до вилучення його 18.01.2024 працівниками поліції.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на особливу небезпечність наркотичного засобу - канабісу, зазначивши, що ОСОБА_8 зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - канабіс. ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Бобровицького районного суду від 20.06.2024, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В обґрунтування скарги посилається на те, що при призначенні обвинуваченому покарання за ч.1 ст.309 КК України, місцевий суд не взяв до уваги, що покарання у виді обмеження волі не застосовується до особи, яка досягла пенсійного віку. Проте, станом на 18.09.2023 обвинувачений ОСОБА_8 є таким, що досяг пенсійного віку. Крім того, в мотивувальній частині вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд зазначив, що ОСОБА_8 незаконно зберігав за місцем свого проживання для власних потреб, без мети збуту, до вилучення його 18.01.2024 працівниками поліції, - особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Однак, на момент розгляду кримінального провадження, постановою КМУ № 653 від 24.05.2024 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», яка набрала чинності 16 серпня 2024 року, до вказаного Переліку внесено зміни та канабіс виключений із таблиці І, списку №1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» та включений до таблиці ІІ, списку №2 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено». А тому, з мотивувальної частини вироку слід виключити посилання на особливу небезпечність наркотичного засобу канабісу, зазначивши, що ОСОБА_8 зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежений канабіс.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та просив її задовольнити; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який на час вчинення цього кримінального проступку не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, його похилий вік, є пенсіонером; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченому покарання у виді обмеження волі за ч.1 ст.309 КК України, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Санкцією частини 1 статті 309 КК України, за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

За змістом ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовуються до осіб, що досягли пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в Україні пенсійний вік настає по досягненню особою 60, 63, 65 років.

Згідно наявної у матеріалах кримінального провадження інформації, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п.69).

Отже, до обвинуваченого не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Відтак, беручи до уваги альтернативний перелік видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.309 КК України, колегія суддів вважає за доцільне призначити ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду.

Враховуючи, що 20.06.2024 ОСОБА_8 був засуджений Бобровицьким районним судом за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, остаточне покарання йому необхідно призначити відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим за попереднім вироком, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок місцевого суду - зміні, в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити, в частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20 червня 2024 року, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Початок іспитового строку ОСОБА_8 рахувати з 14 листопада 2024 року.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4