Справа № 694/416/25
Провадження №1-кп/694/104/25
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
26.02.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, раніше судимого:
- вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.11.2021 року за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 13.05.2022 року за ч. 2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.ч. 1,4 ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 3 роки. На підставі ч.ч. 1,4 ст.70 КК України визначено остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Звільнено ОСОБА_3 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 3 роки. Судимість в установленому законом порядку не знята і не погашена,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, судимість в установленому законом порядку не знята та непогашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальні проступки. Так, 20.01.2025 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_3 пройшов до домоволодіння ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де вирішив порушити недоторканість житла та іншого володіння особи та незаконно проникнути в приміщення господарської будівлі (погребу), щоб вчинити дрібну крадіжку майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до домоволодіння, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, умисно, маючи умисел на порушення конституційного права на недоторканість домоволодіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, проти волі власника ОСОБА_4 , переліз через паркан, незаконно проник на територію домоволодіння, де підійшовши до приміщення погребу, зірвав навісний замок на вхідних дверях та проник всередину, звідки таємно викрав майно потерпілої на загальну суму 2960 грн., після чого з місця вчинення злочину зник.
Крім того, 27.01.2025 року, близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_3 пройшов до домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває в законному користуванні ОСОБА_6 , вирішив порушити недоторканість житла та іншого володіння особи та незаконно проникнути в приміщення господарської будівлі (сараю), щоб вчинити дрібну крадіжку майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до домоволодіння, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, умисно, маючи
умисел на порушення конституційного права на недоторканість домоволодіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, проти волі власника ОСОБА_5 та користувача ОСОБА_6 , відламав штахетину, чим пошкодив дерев`яний паркан, яким огороджено домоволодіння, після чого через отвір в штахеті, незаконно проник на територію домоволодіння, де підійшов до приміщення сараю, шляхом вільного доступу, через дверний отвір, проник всередину, звідки таємно викрав майно ОСОБА_6 на загальну суму 675 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Кримінальні правопорушення, які передбачені ч. 1 ст. 162 КК України, є кримінальними проступками.
Положеннями ч. ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 162 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без його участі.
Згідно письмових заяв потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , вони погоджуються із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та погодились на розгляд акта у спрощеному провадженні.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акта, суд, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку стосовно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.
Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , про винуватість останнього в їх вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до іншого володіння особи.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків, особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, як особа, що зловживає алкогольними напоями, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає рецидив злочинів.
З урахуванням вказаних обставин, суд дійшов висновку, про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, ОСОБА_3 засуджений вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 13.05.2022 року за ч. 2 ст. 289 КК України на підставі ч.1, 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнено з випробуванням, з встановленням іспитового строку 3 роки.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком.
Системний аналіз положень КК України свідчить, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Частиною 4 ст. 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання.
Невідбута частина покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 травня 2022 року становить п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна, а тому в даному випадку, суд має визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у розмірі, який є більшим за покарання, призначене за нове кримінальне правопорушення, а також невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне керуватися положеннями ст. 71 КК України з урахуванням ст. 72 КК України, визначивши невідбуту частину покарання з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом складання призначених покарань за сукупністю вироків, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, та до покарання, призначеного за вироком у цьому провадженні, приєднати покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 травня 2022 року.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати в провадженні відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст. 50 61, 65, 71, 72, 162 КК України, ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 381 382 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 13.05.2022 року у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, та з урахуванням ч.1 ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.
Речові докази по справі:
- сліди структури матеріалу в паперових конвертах «Національна поліція України» залишити при матеріалах кримінального провадження;
- корпуси пошкоджених телевізорів «TOSHIBA», «SAMSUNG», «АКАІ», які передано на зберігання ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 , як законному володільцю;
- 5 металевих сап з дерев`яними держаками, які передано на зберігання ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 , як законному володільцю.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Черкаським апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження та негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1