Справа № 466/769/25
Провадження № 1-кп/466/503/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000015, внесеному в ЄРДР 06.01.2025, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який працює водієм у ФОП « ОСОБА_5 », з професійно-технічною освітою, одруженого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

встановив:

ОСОБА_4 , 06.01.2025 року, приблизно о 10:00хв, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із змінами і доповненнями, а сама: п. 1.5 «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.п. 2.3 б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», які виразилися в тому, що він був не уважений, не стежив за дорожньою обстановкою, розпочавши рух заднім ходом на прибудинкову територію будинку № 69А, що на проспекті Чорновола міста Львова, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_6 , котрий в цей час рухався по прибудинковій території у попутному напрямку, внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, закритого перелому лівої ключиці з розривом акроміального-ключичного з`єднання, що відповідно до висновку судово-медичного експерта № 08/25 від 15.01.2025 відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати, призначити покарання не пов`язане з позбавленням права керування транспортним засобом, оскільки працює водієм, і це його єдиний спосіб заробітку. Зазначає, що, усі збитки потерпілому відшкодовано, та жодних претензій потерпілий до ОСОБА_4 немає.

Від законного представника неповнолітнього потерпілого, ОСОБА_7 , надійшло клопотання, в якому він просить розглядати справу у його відсутності та у відсутності потерпілого ОСОБА_6 . Крім того зазначає, що жодних претензій до обвинуваченого не має, так як шкода повністю ним відшкодована. Тому просить при призначення покарання суворо ОСОБА_4 не карати та не позбавляти останнього права керувати транспортними засобами.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого. Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000015, від 06.01.2025.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що призвели до отримання потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений за місцем роботи характеризується позитивно, на обліках у нарко- психіатричних диспансерах не перебуває. А також має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно ст. 66 КК України, являються: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та повне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого за даним кримінальним провадженням не обирався. Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся. При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання як штраф повністю досягне мети його призначення, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворі покарання з числа передбачених за вчинений злочин.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»- при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення кримінального правопорушення, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З урахуванням вказаних обставин, думки законного представника неповнолітнього потерпілого, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді штрафу без застосуванням додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

З обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути витрати на проведення судових інженерно транспортних експертиз в розмірі 7 959 грн, що стверджується висновком експерта №СЕ-19/114-25/671-ІТ від 14.01.2025 року, та висновком експерта №СЕ-19/114-25/673-ІТ від 14.01.2025року.

Арешт накладений на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313», реєстраційний номер НОМЕР_1 слід скасувати.

Речовий доказ , автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», реєстраційний номер НОМЕР_1 слід повернути ОСОБА_4 . Речовий доказ - копію виписки на ім.»я ОСОБА_6 та одну рентгеноплівку слід повернути потерпілому ОСОБА_6 . Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн (п`ятдесят одна тисяча гривень) в дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави процесуальні витрати на проведення судових інженерно транспортних експертиз в розмірі 7 959 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень) грн, згідно з висновком експерта №СЕ-19/114-25/671-ІТ від 14.01.2025 року, та висновком експерта №СЕ-19/114-25/673-ІТ від 14.01.2025року.

Арешт накладений на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313», реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Шевченківського райсуду м. Львова від 07.01.25 -скасувати.

Речовий доказ, автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ - копію виписки на ім`я ОСОБА_6 та одну рентгеноплівку повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1