ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3132/24 Справа № 192/541/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року у провадженні за клопотанням засудженого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернігів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

про застосування покарання за наявності кількох вироків, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування покарання за наявності кількох вироків.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що питання про застосування покарання за наявності кількох вироків вже вирішувалось Красногвардійським районним суду м. Дніпропетровська, про що поставлена ухвала від 10 квітня 2024 року у справі № 204/161/24, яка була перевірена Дніпровським апеляційним 22.05.2024 та залишена без змін. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 повністю відбув покарання, яке йому було призначено за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2021 року, який був скасований вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року з призначенням нового покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, у зв`язку із чим і був звільнений із Державної установи «Криворізька установа виконання покарань № 3».

Стосовно посилання ОСОБА_7 на розпорядження Довгінцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області начальнику ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» про виконання вироку (ухвали) Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2021, Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2021 та постанови Верховного Суду від 01.11.2022, то зазначене розпорядження, як вбачається із супровідного листа, було направлено судом до ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» у травні 2024 року, тобто вже після виконання вироку.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвали суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого. Зазначає, що у судовому засіданні було встановлено, що на день звернення засудженого із клопотанням про застосування покарання за декількома вироками ОСОБА_7 відбуває покарання за двома вироками: 1) за вироком Амур- Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року та: 2) вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.

Посилається на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2024 року відповідно до якої суд роз`яснив, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 за вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року рахується з моменту фактичного затримання засудженого, якого фактично не було, що встановлено матеріалами провадження. За твердженням захисника, якщо не було початку, то за логікою не може бути і кінця строку, чим підтверджується невиконання вироку Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року. У зв`язку із тим, що на день звернення до Солонянського районного суду Дніпропетровської області із клопотанням про застосування покарання за наявності кількох вироків, на його думку, вирок Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року є невиконаним, а тому у місцевого суду були правові підстави для застосування покарання за наявності кількох вищенаведених вироків.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання, на підстав ч. 4 ст. 70 КК, шляхом поглинення більш суворим покарання, менш суворе, визначити остаточне покарання у виді 5 років 2 місяці позбавлення волі та на підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати у це покарання строки перебування його під вартою. У разі застосування ст. 71 КК, просить приєднати мінімальний термін покарання за невиконаний вирок в один день та зарахувати строки тримання його під вартою. Вважає, що суд не дав належної оцінки розпорядженню Довгинцівського районного суду про виконання вироку від 11.11.2021, втрутився у провадження № 211/1986/17, чим порушив принцип обов`язковості судових рішень, законності та справедливості. Вважає, що у справі 211/1986/17 невиконаний проміжок часу покарання, а суд ігноруючи приписи резолютивної частини постанови Верховного Суду від 01.11.2022, а також ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22.01.2024, визначив неіснуючу подію початку строку відбування покарання у справі № 211/1986/17.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційні скарги та з підстав, викладених у скаргах, просили їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував в апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі, просив її задовольнити, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її необґрунтованість.

За змістом ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на теперішній час відбуває покарання у ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» за вироком Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська, ухваленого 21.12.2023 у справі № 199/6194/23. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.08.2023, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання суд ухвалив рахувати з дня звернення вироку до виконання після набрання законної сили, зарахувавши в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.08.2023. Суд відхилив за необґрунтованістю доводи обвинуваченого щодо призначення покарання відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2021 та зарахування в строк остаточного покарання попереднього ув`язнення в останньому кримінальному провадженні.

У вироку від 21.12.2023 суд зазначив, що згідно з довідкою ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» засуджений ОСОБА_7 21.10.2022 був звільнений по відбуттю строку покарання за вироком Долгинцевського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2021 у справі 211/1986/17, переглянутого Дніпровським апеляційним судом (вирок від 11.11.2021) та Касаційним кримінальним судом Верховного Суду (постанова від 01.11.2022). При цьому, в строк покарання ОСОБА_7 було зараховано попереднє ув`язнення з 22 березня 2017 року по 19 вересня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про застосування покарання за наявності кількох вироків вже вирішувалось Красногвардійським районним суду м. Дніпропетровська, про що поставлена ухвала від 10 квітня 2024 року у справі № 204/161/24, яка була перевірена Дніпровським апеляційним 22.05.2024 та залишена без змін. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 повністю відбув покарання, яке йому було призначено за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2021 року, який був скасований вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року з призначенням нового покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, у зв`язку із чим і був звільнений із Державної установи «Криворізька установа виконання покарань № 3».

Стосовно посилання ОСОБА_7 на розпорядження Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області начальнику ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» про виконання вироку (ухвали) Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2021, Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2021 та постанови Верховного Суду від 01.11.2022, суд першої інстанції встановив, що зазначене розпорядження, як вбачається із супровідного листа, було направлено судом до ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» у травні 2024 року, тобто вже після виконання вироку.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з належною повнотою дослідив матеріали клопотання та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про призначення йому покарання за наявності кількох вироків у порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII та зарахувати йому у покарання строки перебування його під вартою в межах усіх кримінальних проваджень, то такі доводи не ґрунтуються на положеннях закону, а питання про зарахування попереднього ув`язнення та призначення остаточного покарання уже вирішено, як в межах процедури перегляду вироків в апеляційному та касаційному порядку, так і в порядку вирішення питань виконання вироків про що постановлені ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року та Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2024 року (справа № 204/161/24).

Апеляційний суд повторно зауважує на положеннях ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII, відповідно до яких, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, багаторазове зарахування строку попереднього ув`язнення в строк остаточного покарання законом не передбачено.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника з посиланням на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2024 року відповідно до якої суд роз`яснив, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 за вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року рахується з моменту фактичного затримання засудженого, якого фактично не було, що встановлено матеріалами провадження і тому, за твердженням захисника, якщо не було початку, то за логікою не може бути і кінця строку. На думку захисника, вирок Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року є невиконаним, а тому у місцевого суду були правові підстави для застосування покарання за наявності кількох вищенаведених вироків.

Проте суд першої інстанції перевірив вказані доводи захисника та зазначив, що на розпорядження Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області начальнику ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» про виконання вироку (ухвали) Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2021, Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2021 та постанови Верховного Суду від 01.11.2022, то зазначене розпорядження, як вбачається із супровідного листа, було направлено судом до ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» у травні 2024 року, тобто вже після виконання вироку.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційна скарга засудженого та його захисника задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді зазначеного клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_7 у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4