Справа № 201/2799/25
Провадження №1-кс/201/1103/2025
УХВАЛА

Іменем України

07 березня 2025 року

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1 ст.362 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000049 від 18.06.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190, ч. 1 ст. 362 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено факти незаконного заволодіння речовими правами на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на території міста Дніпра.

Встановлено, що громадяни України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи спільно з невстановленими особами, оперативно отримують інформацію відносно померлих осіб на території міста Дніпра, які відносяться до категорії соціально незахищених верств населення, що не мають близьких родичів або чиї родичі знаходяться поза межами України і не можуть реалізувати своє право на спадщину за законом. Перевіривши інформацію, що померлі особи не мають родичів/спадкоємців, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою старости Котовського старостинського округу Магдалинівської селищної ради Самарівського (колишня назва - Новомосковського) району Дніпропетровської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснюють підроблення заповітів від померлих осіб на ім`я підставних осіб, які в подальшому оформлюють на себе все нерухоме майно, яке перебувало у власності померлих.

Також, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 в ході підробленння заповітів, виготовляла заповіти від імені колишнього секретаря Котовської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які були датовані періодом до 31.12.2019 року.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження вдалося встановити ряд об`єктів, якими незаконно заволоділи організатори вищезазначеної шахрайської схеми.

Так, діючи спільно з невстановленими особами, ОСОБА_7 виготовила підроблений заповіт, датований 21.02.2023 року, відповідно до умов якого, громадянка України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , заповіла усе належне їй майно (в тому числі квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ) та майнові обов`язки, підставній особі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженець м. Дніпропетровська, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, ОСОБА_10 , використовуючи вищезазначений підроблений заповіт, звернувся до приватного нотаріуса дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 для відкриття спадкової справи за фактом смерті ОСОБА_9 (за даними ДРАЦС ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ). Крім того, в ході перевірки інформації в ДРАЦС стосовно ОСОБА_9 було встановлено, що актові записи про народження дітей чи актові записи про чинний шлюб на дату смерті відсутні).

В подальшому, на підставі зазначеного підробленого заповіту, 07.06.2024 року приватний нотаріус ОСОБА_11 вніс недостовірні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєстрував право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_10 та видав останньому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якості правовстановлюючого документа.

Крім того, в ході огляду екземпляру вищезазначеного заповіту, який було вилучено 22.11.2024 року в ході обшуку у адміністративній будівлі Котовського старостинського округу № 3, за адресою: Дніпропетровська область, Самарівський (попередня назва Новомосковський) район, село Котовка, вул. Садова, буд. 1, встановлено, що ОСОБА_7 нібито зареєструвала вищезазначений заповіт в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Котовського старостинського округу № 3 (далі Реєстр), 07.03.2023 року під номером 02.

В той же час, в ході проведеного огляду вилученої копії сторінок Реєстру було встановлено, що 21.02.2023 року під номером № 02 в Реєстрі зареєстрована інша нотаріальна дія, а саме - посвідчено довіреність від імені ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Також, встановлено, що ОСОБА_7 направляла заяви про державну реєстрацію заповіту (датованого 21.02.2023 року, який нібито видала ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_10 ) в Спадковому реєстрі, до Дніпропетровської регіональної філії ДП «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» 02.01.2024 року та 22.01.2024 року, майже через рік після дати посвідчення (07.03.2023 року) та через 3 (три) місяці після смерті заповідача ОСОБА_9 (01.11.2023 року).

В той же час, встановлено, що вищезазначений заповіт був зареєстрований ОСОБА_7 в Спадковому реєстрі з порушеннями норм чинного законодавства України.

Так, відповідно до пункту 1.10. глави 1 розділу III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, який затверджено наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 № 3306/5, відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі" (далі - Порядок).

Абзацом другим пункту 5 Порядку передбачено, що Реєстраторами Спадкового реєстру щодо заповітів, посвідчених посадовими особами органів місцевого самоврядування; заповітів і спадкових договорів, посвідчених консульськими установами України; заповітів, посвідчених (складених та/або прийнятих на зберігання) і зареєстрованих в іноземних державах згідно з Конвенцією, запити про реєстрацію яких в Україні на прохання заповідача подані Мін`юсту, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів є державне підприємство, яке належить до сфери управління Мін`юсту, та його філії.

Відповідно до пункту 8 Порядку посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання державному підприємству, яке належить до сфери управління Мін`юсту, або його філіям заяв про реєстрацію. Крім того, пунктом 10 Порядку передбачено, що заяви про реєстрацію подаються (надсилаються) Реєстратору в день вчинення відповідної нотаріальної дії.

Вищезазначене свідчить про умисне порушення ОСОБА_7 порядку реєстрації заповітів в Спадковому реєстрі.

Постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області 03.03.2025 року квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.

Отже з метою забезпеченні збереження речових доказів не допущення відчуження нерухомого майна виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану квартиру.

З наведених підстав слідчий просила, накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити відчуження, розпорядження та користування об`єктом нерухомого майна розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії стосовно приватизації або набуття права власності на майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Доручити забезпечити виконання ухвали про арешт майна просила слідчим слідчого відділення відділу поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області: ОСОБА_3 , прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_13 , оперативним співробітникам УСБУ у Дніпропетровській області. Також слідчий просила розглянути клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза зміни та приховування вказаного майна, з метою забезпечення арешту майна, суд дійшов висновку що розгляд даного клопотання необхідно здійснити без участі власника цього майна, його захисників, представників.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з наданих суду матеріалів в провадженні СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000049 від 18.06.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190, ч. 1 ст. 362 КК України (а.м.8-9).

Досудовим розслідуванням встановлено, щона підставі підробленого заповіту, виданого старостою Котовського старостинського округу Магдалинівської селищної ради Самарівського (колишня назва - Новомосковського) району Дніпропетровської області ОСОБА_7 , 07.06.2024 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_11 внісені недостовірні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_10 та видано останньому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якості правовстановлюючого документа (а.с. 29).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26 лютого 2025 року власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_10 (а.м. 29).

Постановою старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГКНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у межах кримінального провадження № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1 ст.362 КК України (а.м. 66-70).

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження. Як вбачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості, є арешт майна.

Одним з таких заходів є саме арешт майна, що застосовується не тільки для тимчасового позбавлення підозрюваного та обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, а й може являти собою заборону для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нерухомого майна шляхом заборони відчуження, розпорядження, заборони вчинення реєстраційних дій є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, призвести до неправомірного вибуття майна з власності, що призведе до заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і негативно вплине на подальший хід досудового розслідування, його заплутування і затягування штучно створеними перешкодами.

У зв`язку з чим, з метою не допущення переховування, а також для забезпечення схоронності майна, накладення арешту в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки метою накладення арешту є забезпечення його збереження на час досудового слідства та судового провадження у даному кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів для їх подальшого дослідження.

Частиною 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Клопотання слідчого не містить даних щодо осіб, які проживають у квартирі АДРЕСА_3 , та користуються нею. Не зазначено хто саме в ній мешкає та на якій правовій підставі.

Отже в силу ч.12 ст. 170 КПК України клопотання в частині заборони користування вищевказаним нерухомим майном не підлягає задоволенню.

Відтак клопотання слідчого слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000049 від 18.06.2024 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити відчуження та розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії стосовно приватизації або набуття права власності на майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Доручити забезпечити виконання цієї ухвали слідчому слідчого відділення відділу поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - ОСОБА_3 , прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_13 , оперативним співробітникам УСБУ у Дніпропетровській області.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Суддя ОСОБА_1