Дата документу 21.03.2025
Справа № 334/2229/25
Провадження № 1-кс/334/749/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 18.01.2025 року за ч. 2 ст. 194 КК України відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Запоріжжя, освіта середньо-спеціальна, непрацюючої, незаміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваної - ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

Слідчий СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням, погодженим начальником мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваній у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_3 .

Заслухавши прокурора та слідчого, які в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав зазначених у клопотанні, та заперечували проти зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт; підозрювану та її захисника, які заперечували проти задоволення клопотання слідчого (письмові заперечення долучені до матеріалів справи) та просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою реєстрації; дослідивши клопотання та документи надані на його обґрунтування, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, в провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.01.2025 року приблизно о 03:40 невстановлена особа, маючи на меті перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 у дворі біля будинку, шляхом підпалу, умисно знищила автомобіль «Nisan X Trail», д.н. НОМЕР_1 , болотно - зеленого кольору, пофарбована в колір хакі, який належить військовослужбовцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдала останньому матеріальну шкоду. Сума збитку встановлюється.

18.01.2025 слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000130 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

19.01.2025 приблизно о 03:00, невстановлена особа, знаходячись навпроти третього під`їзду б. 67 по вул. Сергія Синенка у м. Запоріжжя, умисно, шляхом підпалу, пошкодила автомобіль марки "Chevrolet", моделі "Niva", у кузові темно-зеленого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та належав ГО "Всеукраїнська асоціація учасників бойових дій", шляхом підпалу, спричинивши матеріальну шкоду.

19.01.2025 слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000139 від 20.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

23.01.2025, приблизно о 03:00, невстановлені особи, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зестафонська, б. 18, діючи умисно, шляхом підпалу, пошкодили автомобіль марки "Honda CR-V", у кузові синього кольору, 1999 року випуску, vin НОМЕР_3 , д.р.н. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинивши матеріальну шкоду, сума якої встановлюється.

23.01.2025 слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000161 від 23.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

31.01.2025 начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 винесено постанову про об`єднання матеріалів вказаних кримінальних проваджень в одне кримінальне провадження № 0000130 від 18.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 194 України.

21.03.2025 постановою Керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування продовжено до 3 місяців, тобто до 23.04.2025.

Як вже було зазначене, слідчим відділом ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000161 від 23.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступила у злочинну змову з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спрямовану на виконання злочину на замовлення невстановленої в ході досудовим розслідуванням особи, шляхом підпалу та знищення майна, яке належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме транспортного засобу - автомобіля марки «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_5 , vin транспортного засобу НОМЕР_3 .

Так, 13.01.2025 року ОСОБА_12 за допомогою месенджера «Telegram» вступила у злочинний змову з раніше невстановленою особою, яка запропонувала прийняти участь у спільній протиправній діяльності, пообіцявши грошову винагороду за вчинення підпалу автомобілів, що відносяться до будь-яких військових формувань.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію вчинення умисних знищень та пошкоджень чужого майна шляхом підпалів, ОСОБА_3 запропонувала ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прийняти участь у спільній протиправній діяльності, пообіцявши рівний розподіл грошової винагороди за підшукування, фіксування та вчинення підпалу автомобілів, які належать до будь-яких військових формувань.

Для реалізації злочинного умислу ОСОБА_3 підшукала та придбала мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy А30», IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , у який було виставлено сім-картку НОМЕР_8 , яка належить ОСОБА_11 , для використання у своїй злочинній діяльності.

Для виконання замовлення невстановленої особи, ОСОБА_11 , здійснюючи роль виконавця, яка полягала у знищенні майна шляхом підпалу, 23.01.2025 близько 03 год. 00 хв., маючи кримінально-протиправний намір на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_10 , прибув на відриту ділянку місцевості, яка розташована біля б. 18 по вул. Зестафонській в м. Запоріжжя, де був припаркований автомобіль марки «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_5 , vin транспортного засобу НОМЕР_3 . Реалізуючи свій намір, направлений на умисне знищення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , розраховуючи на те, що в нічний час доби за ними ніхто не спостерігає і здійсненню їх наміру ніхто не перешкодить, підійшли до автомобіля. ОСОБА_11 вчинив дії, які виразились у пошкодженні майна потерпілого, а саме за допомогою заздалегідь підготовленого предмета для розповсюдження вогню, а саме пластикової пляшки з нафтопродуктом, яка була придбана 23.01.2025 року з якої, він облив легкозаймистим нафтопродуктом передню частину кузова зазначеного автомобіля та за допомогою запальнички підпалив його, внаслідок чого відбулось займання автомобіля.

В результаті вчинення підпалу, автомобіль «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_5 , vin транспортного засобу НОМЕР_3 було знищено вогнем, тобто приведено в стан непридатності для використання за своїм призначенням та відновлення його властивостей.

Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 впевнившись, що їм вдалось здійснити намір, спрямований на знищення автомобіля шляхом підпалу, залишили місце вчинення злочину, при цьому ОСОБА_10 утримувала при собі мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy А30» з сім-картою НОМЕР_8 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , та в подальшому для виконання злочинного завдання, яке виражалось у фіксуванні злочину був переданий у користування ОСОБА_10 .

Внаслідок пожежі знищено та пошкоджено деякі конструктивні елементи автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_5 , vin транспортного засобу НОМЕР_3 , чим завдано шкоду потерпілому ОСОБА_9 на суму 40000 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

23 січня 2025 року ОСОБА_3 була затримана у порядку ст. 208 КПК України.

24.01.2025 ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

25.01.2025 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя підозрюваній обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк до 23.03.2025, включно. Визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти.

Підставою обрання запобіжного заходу стало наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, а також доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відомості щодо оскарження ухвали в апеляційному порядку відсутні.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Як було зазначено, підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, а також доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість обвинуваченої переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконний вплив на свідків та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинуваченого від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому/судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Надаючи оцінку можливості підозрюваному переховуватися від органів досудового розслідування/суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відносно майна військовослужбовців, який, у разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, раніше не судима; не працює, неодружена, дітей не має, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке їй загрожує, у разі визнання винною у вчиненні інкримінованих правопорушень, остання, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування/суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується можливими спробами вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії свідків у кримінальному провадженні, оскільки відомі їх анкетні, контактні дані, тому, застосувавши до нього більш м`який запобіжний захід, надасть можливість безпосередньо здійснювати на них вплив з метою змінити свідчення або відмовитись від них.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується самим характером злочину, в якому підозрюється ОСОБА_3 та корисливі мотиви його вчинення.

Слідчий суддя вважає, що на сьогоднішній день вказані ризики не зменшились та продовжують існувати.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлені підстави, які передбачені КПК України, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією з прав людини, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої.

На даний період часу у суду відсутні дані, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного, жодних підтверджуючих документів, щодо неможливості утримуватись в умовах СІЗО, в тому числі і щодо стану здоров`я, слідчому судді не надано, а тому клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання та продовжити підозрюваній строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Суд вважає, що запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі підозрюваного, а і характеру та тяжкості діянь, які їй інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Таке застосування не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що підозрювана не позбавлена можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну запобіжного заходу, коли перестануть існувати/зменшаться ризики, зазначені вище судом.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 321 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80-ти розмірів прожиткового мінімуму, а саме 242 240 гривень.

Розмір застави визначений слідчим суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та доведених ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. На переконання слідчого судді такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 181-183, 197, 199, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Клопотання про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 22 квітня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу яку необхідно внести на депозитний рахунок: № 0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Запорізькій області, .

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_3 , строком до 22 квітня 2025 року, включно, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду,

2)не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваній наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: