УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власників майна - адвоката ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 18.03.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 332-1, ч. ч. 2, 3 ст. 332, ст. 334 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 18.03.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 332-1, ч. ч. 2, 3 ст. 332, ст. 334 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим, за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 18.03.2014 року, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 332-1, ч. ч. 2, 3 ст. 332, ст. 334 КК України.

У рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини порушення російськими авіакомпаніями та їх службовими особами правил міжнародних польотів та українського законодавства в сфері повітряного права, шляхом організації регулярних авіаперевезень до/з тимчасово окупованої території України - АР Крим, а також, обставини незаконного переправлення осіб через державний кордон України та порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України і виїзду з неї, з метою заподіяння шкоди інтересам держави з використанням, як авіаційного, так і наземного транспорту в якості засобу вчинення злочину.

У ході досудового розслідування встановлено, що на виконання доручення слідчого, Управлінням контррозвідувального захисту національної державності Департаменту захисту національної державності СБ України у встановленому законом порядку проведено комплекс контррозвідувальних, оперативно-розшукових та організаційних заходів, за результатом яких, отримано відомості про громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 10.12.2009 року, який після окупації Російською Федерацією (далі РФ) АР Крим та м. Севастополь у 2014 році сприяє незаконному переправленню осіб через державний кордон України та у порушенні порядку в`їзду на тимчасово на тимчасово окуповану територію (далі ТОТ) України та виїзду з неї, шляхом організації виїзду громадян України та інших осіб з/до Російської Федерації авіаційним транспортом з/на ТОТ АР Крим. З цією метою, ОСОБА_5 створив відповідні акаунти у профільних додатках з продажу квитків авіаційними перевізниками, що здійснювали сполучення між Кримським півостровом та територією Російської Федерації. Далі, він бронював місця на необхідні авіарейси та організував для вказаної категорії осіб переїзд з материкової України на ТОТ АР Крим, звідки останні, з порушенням законодавства про порядок перетину державного кордону, здійснювали перельоти до РФ авіаційним транспортом.

Після повномасштабного вторгнення РФ в Україну, яке відбулось 24.02.2022 року, ОСОБА_5 продовжив свою протиправну діяльність та налагодив канал переміщення авіаційним транспортом громадян України до РФ без реєстрації їх контактних даних у відповідних реєстрах, що, у тому числі, використовується спецслужбами РФ для недопущення витоку інформації про відвідування країни-агресора їх агентами, у тому числі для проведення інструктажів, отримання завдань, направлених на здійснення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Вказані відомості підтверджуються відповідями оперативного підрозділу на доручення слідчого, протоколами допиту свідків, а також, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи вказану інформацію, а також те, що за місцем проживання ОСОБА_5 могли зберігатися речі, предмети та документи, які містять інформацію про його протиправну діяльність з організації виїзду громадян України та інших осіб з/до Російської Федерації авіаційним транспортом з/на ТОТ АР Крим, та інформацію про переміщення авіаційним транспортом громадян України з території іноземних країн до РФ без реєстрації їх контактних даних у відповідних реєстрах, і мають значення для встановлення інших фактів та обставин, що досліджуються у кримінальному провадженні, до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва подано клопотання про проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , на підставі якого, винесена ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 14.10.2024 року про задоволення вказаного клопотання.

31 жовтня 2024 року, у період часу з 09 години 12 хвилин до 13 години 37 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 755/17808/24) від 14.10.2024 року, проведено санкціонований обшук квартири АДРЕСА_3 за місцем проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 (розмір частки 1/2), за результатом якого, виявлено та вилучено грошові кошти, що мають значення для кримінального провадження, а також ті, що набуті кримінально протиправним шляхом, а саме: грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 227 купюр на загальну суму 22 700 доларів США.

31 жовтня 2024 року вищевказані вилучені грошові кошти визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З метою досягнення дієвості цього провадження, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на вказане майно з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 ст. 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з положеннями ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити з наведених у ньому підстав, зазначивши, що на підставі ухвали слідчого судді було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , під час якого, було вилучено грошові кошти, які мають значення для кримінального провадження, оскільки протиправна діяльність ОСОБА_5 пов`язана з придбанням квитків, у тому числі, для переміщення осіб на/з ТОВ України. На підтвердження своїх доводів прохала долучити до клопотання протоколи огляду від 18.11.2024 року та 27.11.2024 року, а також, відповідь з Головного сервісу МВС щодо договорів купівлі-продажу автомобілів батьком дружини ОСОБА_5 . Відповідно до протоколу огляду від 18.11.2024 року, було проведено огляд ноутбуку марки «MacBook Pro» і на зображеннях екрану № 38 та № 39 наявні звіти щодо перерахування грошових коштів, які були отримані внаслідок протиправної діяльності. Також, відповідно до протоколу огляду відеозапису проведеного обшуку від 27.11.2024 року, на запитання слідчого щодо наявних грошових коштів, ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_5 ) повідомила, що це кошти її батьків від продажу автомобілів, а тому, з метою підтвердження вказаної інформації, було надіслано запит до Головного сервісу МВС щодо вартості реалізованих транспортних засобів, і відповідно до відповіді, вартість автомобілів складає 10000 грн., 8000 грн. та 20000 грн., тобто сума вказаних транспортних засобів є значно нижчою від суми вилучених під час обшуку грошових коштів.

Представник власників майна - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, зазначивши, що слідчим суддею при задоволенні клопотання слідчого про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 дозвіл на вилучення будь-яких грошових коштів не надавався. Під час проведення обшуку слідчим було виявлено грошові кошти на загальну суму 22 700 доларів США і ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_5 ) одразу пояснила походження вказаних коштів, а саме те, що частина коштів, це її заощадженнями, а інша частина - подарована її батьками від продажу автомобілів, і на підтвердження цього, остання надала банківські виписки зі свого рахунку ФОП, проте, слідчим без обґрунтування на те підстав, було прийнято рішення про тимчасове вилучення майна. Клопотання прокурора не містить жодних доказів та посилань на те, яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, відповідають вилучені грошові кошти. Натомість, вилучені грошові кошти є особистим накопиченням ОСОБА_6 та цілком відповідають рівню її доходів від зайняття підприємницькою діяльністю, що підтверджується випискою з податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця. Крім того, прокурор посилається на протокол огляду ноутбуку ОСОБА_5 , де міститься документ під назвою фінансовий звіт, однак, зі змісту вказаного документу вбачається, що це звичайний файл, який не містить реквізитів щодо звітності, просто містить певну інформацію. У протоколі огляду зазначено, що вказаний документ містить звітність щодо бронювання та придбання квитків ОСОБА_5 , однак, із долучених фото не вбачається жодного запису щодо бронювання чи придбання квитків, однак, містяться записи про те, що ОСОБА_5 можливо виконував функцію кур`єра, оскільки останній має підробіток та надає послуги особам, які виїхали за кордон, а саме передає грошові кошти, а тому, можливо, назвав вищевказаний документ звітом. ОСОБА_5 лише веде звіт бюджету своєї родини і жодних доказів того, що він перенаправляє осіб через державний кордон, чи бронює авіаквитки незаконно, орган досудового розслідування не надав. Таким чином, все вищенаведене вказує на відсутність будь-яких підстав вважати, що вилучені кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що ці кошти були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Власники майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку свого представника.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, представника власників майна - адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прийшов до наступного.

Так, слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим, за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 18.03.2014 року, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 332-1, ч. ч. 2, 3 ст. 332, ст. 334 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на виконання доручення слідчого, Управлінням контррозвідувального захисту національної державності Департаменту захисту національної державності СБ України у встановленому законом порядку проведено комплекс контррозвідувальних, оперативно-розшукових та організаційних заходів, за результатом яких, отримано відомості про громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 10.12.2009 року, який після окупації Російською Федерацією (далі РФ) АР Крим та м. Севастополь у 2014 році сприяє незаконному переправленню осіб через державний кордон України та у порушенні порядку в`їзду на тимчасово на тимчасово окуповану територію (далі ТОТ) України та виїзду з неї, шляхом організації виїзду громадян України та інших осіб з/до Російської Федерації авіаційним транспортом з/на ТОТ АР Крим.

Як вбачається з протоколу обшуку від 31 жовтня 2024 року, проведеного у період часу з 09 години 12 хвилин до 13 години 37 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14.10.2024 року, було проведено санкціонований обшук квартири АДРЕСА_3 за місцем проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 (розмір частки 1/2), за результатом якого, виявлено та вилучено грошові кошти, що мають значення для кримінального провадження, а також ті, що набуті кримінально протиправним шляхом, а саме: грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 227 купюр на загальну суму 22 700 доларів США.

Відповідно до постанови слідчого в ОВС 2 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_7 від 31.10.2024 року про визнання речовими доказами та визначення їх місця зберігання, вищевказані грошові кошти визнано речовими доказами.

Так, згідно зі ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, виходячи з обставин кримінального провадження, в якому здійснюється досудове розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги прокурора про накладення арешту на грошові кошти, перелік яких зазначено у клопотанні, задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Прокурором не надано належних доказів того, що вилучені в ході проведення обшуку грошові кошти здобуті саме внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Посилаючись на те, що грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку, є речовими доказами та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України, прокурор повинна зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження таких тверджень.

У той же час, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у клопотанні, оскільки нею не надано доказів, що грошові кошти, на які вона просить накласти арешт, є предметом саме кримінально протиправних дій, стосовно яких внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проводиться досудове розслідування, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у вказаному кримінальному провадженні, а саме, що вказані грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або, що вказане майно було об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуте кримінально протиправним шляхом.

Як пояснила у судовому засіданні представник власників майна ОСОБА_4 , вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 грошові кошти, є особистим накопиченням дружини останнього - ОСОБА_6 та цілком відповідають рівню її доходів від зайняття підприємницькою діяльністю, що було підтверджено випискою з податкової декларації платника Єдиного податку - фізичної особи-підприємця. Зокрема, й не спростовано доводи щодо частина коштів могла бути подарована батьками ОСОБА_6 від продажу автомобілів, про що також було зазначено прокурором у судовому засіданні.

За таких обставин, слідчий суддя констатує, що органом досудового розслідування не надано суду належних та достатніх доказів, які би доводили поза розумним сумнівом те, що вилучені грошові кошти отримані внаслідок саме вчинення кримінального правопорушення. Натомість, представником власників майна надано слідчому судді докази на підтвердження законності походження цих грошових коштів, а доводи прокурора про те, що всі вилучені грошові кошти відповідають критеріям речових доказів, є нічим іншим, як припущенням сторони обвинувачення.

Сам по собі факт наявності в матеріалах кримінального провадження постанови слідчого від 31.10.2024 про визнання речовими доказами та визначення їх місця зберігання, не може автоматично свідчити про відповідність таких речей критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.

Наведені в клопотанні прокурором доводи про накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку грошові кошти недостатні для підтвердження наявності підстав, передбачених нормами КПК України, для накладення арешту на майно, а відтак, клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 110, 131,132, 167,170-173, 369-372, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 18.03.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 332-1, ч. ч. 2, 3 ст. 332, ст. 334 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: