Справа № 129/1926/24
Провадження №11-кп/801/177/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.10.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000097 від 11.04.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карабелівка Теплицького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, вдівця, із середньою освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_9

захисника : ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, просив вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.10.2024 року скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, просила вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.10.2024 року скасувати, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 направити до суду першої інстанції для призначення нового розгляду.

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.10.2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання на виконання вироку.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_8 є військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 48/1785 від 07.03.2023, на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, підлягає призову на військову службу за мобілізацією, 25.10.2023 отримав під особистий підпис повістку на відправку з вимогою з`явитися 26.10.2023 о 15.00 год. до збірного пункту на території ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , для відправки до військової частини. Проте, діючи всупереч вимогам ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», нехтуючи конституційним обов`язком громадянина України, спрямованим на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України на проходження військової служби під час мобілізації та не маючи підстав для відстрочки від призову на військову службу, без поважних причин, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання, виконував свої особисті потреби, внаслідок чого умисно не з`явився 26.10.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим його не було відправлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби в Збройних силах України, таким чином умисно ухилився від призову на військову службу підчас мобілізації.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 мотивовано тим, що з показань обвинуваченого, які зафіксовані на технічному носієві інформації, ОСОБА_8 вказував, що не мав наміру ухилятися від призову на військову службу, оскільки попередніми висновком ВЛК він був визнаний обмежено придатним до військової служби.

Зважаючи на дані ОСОБА_8 в судовому засіданні показання, суд після допиту обвинуваченого мав би прийти до висновку про необхідність дослідження доказів у справі у повному обсязі та повно, всебічно і об`єктивно розглянути всі обставини справи, натомість суд розглянув її в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Вказані порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, суд, вирішуючи питання щодо міри покарання ОСОБА_8 , не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особу винного, який не з`являвся до ТЦК та СП та жодних даних, які б свідчили про вжиття ним заходів, спрямованих на те, щоб мобілізуватись, не надано.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_8 не усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та не бажає ставати на шлях виправлення, а тому судом необґрунтовано призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі, що є надто м`яким покаранням.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 мотивовано тим, що судовий розгляд у суді першої інстанції відбувся з порушенням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки при вирішенні питання про обсяг дослідження доказів необхідно було дослідити їх у повному обсязі, проте всупереч цьому, суд прийняв рішення про скорочений порядок дослідження доказів і не роз`яснив стороні належним чином, що в такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження.

Суд, розглянувши кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, не роз`яснив ОСОБА_8 належним чином наслідків застосування даної норми та не переконався чи правильно обвинувачений розуміє її зміст.

Згідно запису судового засідання вбачається, що ОСОБА_8 не розумів наслідків та заперечував щодо фактичних обставин справи, постійно стверджуючи про те, що згідно останнього висновку Гайсинської районної ВЛК у 2023 році він мав статус «обмежено придатний». ОСОБА_8 без захисника, не розуміючи зміст ст. 349 КПК України, під постійним тиском прокурора, який надавав відповіді замість обвинуваченого на поставлені судом питання, не розумів до кінця зазначеного змісту обставин та елементарних кримінально-процесуальних дій.

Крім цього, судом не надано належної уваги та не досліджено факту наявності у обвинуваченого статусу обмежено придатного до військової служби, наявність у обвинуваченого хвороб.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 стверджував, що йому 23.10.2023 вручалась не бойова повістка - мобілізаційне розпорядження, а саме така повістка, яка вручалась постійно в ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення облікових даних, проте, суд не надав належної уваги поясненням обвинуваченого в цій частині, не дослідив докази.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні вимоги, прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями прокурора, апеляційної скарги захисника, суд вважає, що апеляційні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції встановив істотні порушення кримінального процесуального закону, які він не може виправити в межах своїх повноважень, тому вважає, що вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.10.2024 року щодо ОСОБА_8 за ст. 336 КК України підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Згідно з ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, незаперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 349 КПК України, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року в справі №727/9754/18, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Водночас, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції вимог, передбачених

ч. 3 ст. 349 КПК України в повній мірі не дотримався.

Доводи апеляційних скарг прокурора, захисника про те, що судом першої інстанції після допиту обвинуваченого необхідно було змінити порядок дослідження доказів, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 не повністю визнавав фактичні обставини справи, заслуговують на увагу.

Як убачається під час судового розгляду ОСОБА_8 фактично не погодився з висунутим обвинуваченням та зазначив, що не мав наміру ухилятися від призову на військову службу, оскільки згідно останнього висновку Гайсинської районної ВЛК у 2023 році він мав статус «обмежено придатний», а 23.10.2023 йому вручалась не бойова повістка - мобілізаційне розпорядження, а саме така повістка, яка вручалась постійно в ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення облікових даних.

З урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_8 суд мав вирішити питання про необхідність дослідження доказів у справі та з`ясувати всі обставини кримінального правопорушення.

Розгляд провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне, обгрунтоване рішення суду.

Згідно з ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначене порушення не може бути усунуто судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є неприпустимим при судовому розгляді, оскільки, в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст.7 КПК України- серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційна скарга прокурора з доповненнями, захисника підлягають задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, за доцільне звернути увагу на те, що в апеляційній скарзі прокурор просив вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.10.2024 року скасувати також через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 внаслідок м`якості.

Однак, призначаючи новий судовий розгляд суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути встановлені судом апеляційної інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону та з урахуванням доводів апеляційних скарг прийняти законне та обґрунтоване рішення, в разі доведеності вини обвинуваченого призначивши покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 407,412, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції , -

ПОСТАНОВИВ :

Задоволити апеляційну скаргу з доповненнями прокурора, апеляційну скаргу захисника.

Скасувати вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.10.2024 року щодо ОСОБА_8 за ст. 336 КК України у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4