справа № 619/5821/24
провадження № 1-кп/619/165/25
ВИРОК

іменем України

04 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі кримінальне провадження за №0000023 від 03.07.2024 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 01.11.2023 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі с. 75 КК України звільненої від призначеного покарання з іспитовим терміном 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2024 року, близько 17:00 години, ОСОБА_5 знаходячись в кімнаті житлового будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . де в ході сварки, що сталася на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_4 , яка є мамою її цивільного чоловіка, з якою ОСОБА_5 спільно проживає за вищевказаною адресою та пов`язана спільним побутом, які мають взаємні права та обов`язки, на яких відповідно до ст. З Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», поширюється сфера дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно знаходячись в положенні стоячи навпроти потерпілої коли остання сиділа на дивані навпроти неї. ОСОБА_5 тримаючи у руках дерев`яну палицю, нанесла їй вказаним предметом 4 удари по голові та 2 удари по лівій руці, а саме по передпліччю, чим, ігідно з висновком судової медичної експертизи № І 2-14/163-БІ724 від 08 липня 2024 року, заподіяла ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді синців на волосистій частини голови та обличчі, рани лівого передпліччя, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 винуватою себе у вчиненні вищевказаного злочину визнала повністю та пояснила про обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення так як це викладено вище

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, які правильно розуміють учасники судового провадження, сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні.

Суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні., суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує щире каяття , що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує її покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з принципів справедливості, засади співмірності та індивідуалізації призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обвинувачена повністю визнає свою вину, кається в скоєному, дані про її особу, відсутність перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра, а тому вважає, за можливим її виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства

призначенням їй покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Враховуючи покарання яке призначається ОСОБА_5 суд з урахуванням раніше призначеного їй покарання не вбачає підстав для застосування ст.71 КК України, оскільки вироки виконуються самостійно.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.381, 382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Речовий доказ: дерев`яна палиця, яка зберігається в камері речових доказі в ВП№2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області-знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1