КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/80/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає по АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не має судимостей,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 26.04.2024, приблизно о 13:00 годині, разом із знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходилися по місцю проживання останнього, а саме в приміщенні квартири « АДРЕСА_3 , де у приміщенні кухонної кімнати спільно вживали алкогольні напої.

У подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , на фоні раптово виниклих неприязних відносин, а саме боргових зобов`язань, виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , за допомогою предмету, схожого на ніж, яким, тримаючи в руці, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс один удар в життєво важливий орган, а саме в області печінки.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_7 , згідно із висновком судово-медичної експертизи №351 від 18.05.2024, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани на передній черевній стінці на 3 см нижче від мечоподібного відростка по середній лінії, яка проникає в черевну порожнину з ушкодженням лівої долі печінки та внутрішньочеревною кровотечею (1 200 мл крові зі згустками), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя.

Пізніше потерпілого було госпіталізовано до КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради» та надано медичну допомогу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України.

В обґрунтування своїх дій виказує наступні доводи.

Вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а висновки суду містять суперечності.

ОСОБА_7 визнав свою вину, але у вчиненні не умисного тілесного ушкодження потерпілому.

Знаряддя злочину не віднайдено.

Крім того, ОСОБА_7 викликав карету швидкої медичної допомоги, поліцію, до їх приїзду надавав домедичну допомогу потерпілому, родичі обвинуваченого надавали допомогу у лікуванні потерпілого.

У даному кримінальному провадженні не встановлено достатньо доказів, які б свідчили про спричинення ОСОБА_7 саме умисних тілесних ушкоджень; судом не надано належної оцінки доказів у справі.

Крім того, вирок містить суперечності й неточності щодо анкетних даних як обвинуваченого, так і потерпілого ОСОБА_10 , дані стосовно прізвища, ім`я та по батькові яких зазначені у різний спосіб, а також різняться й зазначення дати народження як обвинуваченого, так і потерпілого, що, на думку сторони захисту, унеможливлює правильне розуміння та визнання обставин хто саме і кому саме спричинив тілесні ушкодження.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, за доводів, викладених у ній, думку прокурора на заперечення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його адвокат не погоджуються із вироком, із кваліфікацією дій обвинуваченого, не визнаючи вину обвинуваченого у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Проте, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України знайшла своє підтвердження, а його дії кваліфіковані правильно.

Допитаний судом першої інстанції ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково.

Будучи допитаним судом першої інстанції, обвинувачений надав наступних показань.

Вони давно знайомі з потерпілим, він проживав з ним три роки, разом їли.

Вранці, у день події, він та потерпілий спілкувались по телефону, а після він взяв пляшку горілки і пішов до потерпілого, потім ще одну купив пляшку та закуску. Прийшов до потерпілого приблизно о 07 годині 00 хвилин ранку.

Згадує, як почалась сварка між ним і потерпілим: випили дві пляшки горілки по 0.5 л, потім він пропонував потерпілому третю пляшку допити, а той хотів припинити і розходитись; він пішов за консервою, а той був у кімнаті біля дивану; ніж був на столі і в ході сварки він схопив ножа і хотів підігнати, щоб потерпілий швидше йшов на кухню, погрожував, щоб йти на кухню і наполягав, щоб вони допили спиртне.

Пригадує, що вони з потерпілим стояли навпроти друг друга, в момент удару вони були удвох із потерпілим. Удар ножем наніс нижче ребра, під ребра потерпілому, але випадково, не умисно. а сам ніж відкинув за себе.

Пам`ятає, як той стояв спиною до дверей кімнати, і були відкритті двері в туалет, та почув як «стукнуло» об плитку, виявилось, що ніж попав в унітаз. Він шукав ножа в присутності працівників поліції, однак його не знайшов. Вказана подія відбулася приблизно о 13 годині 00 хвилин.

Додатково обвинувачений пояснив, що потерпілий не міг наштрикнутися на ніж, але він не гадав, що буде таке поранення, гадав, що поранення не суттєве.

Він сам викликав швидку, залишившись на місці пригоди, обробив потерпілому рану: протер рану потерпілому горілкою і приклав ганчірку.

Також він хотів, щоб працівники поліції повернули йому паспорт, однак отримав удар в щелепу. Потім його повезли у швидкій. У подальшому він провідував потерпілого вдома. Він пропонував допомогу, однак із слідчого ізолятору допомогти не міг. Жалкує про вчинене.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, також підтверджується сукупністю доказів у справі, належно досліджених судом першої інстанції.

Як встановлено показаннями потерпілого ОСОБА_10 , допитаного під час судового слідства судом першої інстанції, - у день події він та обвинувачений багато випили алкоголю. Причини конфлікту не пам`ятає, але, можливо, обвинувачений і підганяв його ще випити. Удар ножем прийшовся в кімнаті навпроти туалету. Це його ніж з червоною ручкою. Самого удару вже не пам`ятає. Пам`ятає як на місце приїхали поліція і швидка. При цьому, він свідомість не втрачав, а лише «відійшов» від алкоголю.

Погроз не було, фінансових питань також з обвинуваченим в нього не було.

Обвинувачений потім допомагав лікуватись, а одяг, їжу приносили його родичі.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення доводиться рядом письмових доказів матеріалів кримінального провадження у сукупності досліджених судом першої інстанції, які судом визнані допустимими й належними:

-рапортом, зареєстрованим в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) за. Вх.№17175 від 26.04.2024 р., згідно з яким 26.04.2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 17175 від 26.04.2024 року як: ТТУ. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: Фабула ЄО 26.04.2024 0 14:08 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.04.2024 о 14:08 за адресою: АДРЕСА_4 , Повідомив лікар ЕМД про те, що прибувши на місце виявили гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває в алкогольному сп`янінні, з ножовим поранення черевної порожнини з пошкодженнями внутрішніх органів. Обставини невідомі. ЕМД викликав товариш ОСОБА_7 , який на даний час перебуває на місці події. Постраждалий відмовляється від госпіталізації. Заявник: ОСОБА_12 , тел.: НОМЕР_1 (а.п.8 т.1);

-рапортом, зареєтрованим в ІТС «Інфлормаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) за. Вх.№17200 від 26.04.2024 р., згідно з яким 26.04.2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 17200 від 26.04.2024 року як: ІНШІ ТІЛЕСНІ УШКОДЖЕННЯ. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: Фабула ЄО 26.04.2024 в 15:25 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.04.2024 о 15:24 за адресою: АДРЕСА_5 , Повідомили про те, що о 15:10 год до лікарні швидкою було доставлено ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_4 . Швидка доставила з місця проживання. Обставини не відомі ОСОБА_13 ножове поранення черевної порожнини. Відділення хірургії. Заявниця телефонувала з власного номеру. Заявник: ОСОБА_14 , тел.: НОМЕР_2 (а.п.9 т.1);

-довідкою КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги КМР» за №411 від 26.04.2024 року, згідно з якою ОСОБА_15 в ПШМД з 26.04.2024 року о 15.20 год. З діагнозом:проникаюче ножове поранення черевної порожнини лівої долі печінки, внутрішня черевна кровотеча, постгеморологічна анемія. 26.04.2024 року виконано операцію: уживання ран печінки, ревізія, туалет, дренування черевної порожнини (а.п.10 т.1);

-протоколом огляду місця події від 26.04.2021 року із фототаблицею до нього, під час проведення якого встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки виявлено та вилучено: сліди РБК; мобільний телефон «Alcatel»; предмет схожий на ніж, які в подальшому визнано тв. Якості речових доказів ту даному кримінальному провадженні (а.п.12-20, 88 т.1);

-протоколом огляду місця події від 26.04.2024 року із фото таблицею до нього, в ході якого в приміщенні лікарняної палати №40 хірургічного відділення №1 КЗ «КМЛ ШМД», що розташований по вул. Короленка, 56 в м. Кропивницький, звідки виявлено та вилучено:футболку чоловічу, чорного кольору (а.п.21-22 т.1);

-протоколом вилучення (відібрання) зразків для проведення експертизи від 26.04.2024 року, відповідно до яких у підозрюваного ОСОБА_7 відібрано змив і контрольний змив з лівої руки, змив та контрольний змив з правої руки (а.п.42 т.1);

-консультативними висновками спеціалістів, якими діагностовано у ОСОБА_7 : закритий перелом нижньої щелепи з двох сторін (а.п.45-46 т.1);

-протоколом перегляду відеозапису на компакт-диску від 27.04.2024 року, згідно з яким відтворивши відеофайл «268_ch8_34153253» допомогою програвача «VLC» видно кольорове зображення, із звуковим супроводженням, а саме, кімнату прийому громадян Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області. У верхньому лівому куті наявний цифровий надпис «04-26-2024 Fri 15:53:16», у нижньому правому куті наявний цифровий надпис «PRIYOM GROMADIAN KRUP», також у вказаному файлі видно, що на стільчику біля столу сидить чоловік, одягнений в чорний спортивний костюм та чорну кепку, який в ході досудового розслідування був ідентифікований як ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Продовживши перегляд, чути як ОСОБА_7 розповідає, що ОСОБА_10 , винний йому грошові кошти, на що він зробив йому три попередження, щоб той повернув кошти, про те, ОСОБА_10 відмовився. ОСОБА_7 зазначив, що ніж належить йому, також повідомив: «Я хотел вообще его завалить, но не получилось». Також, ОСОБА_7 , зазначив, що хотів вдарити ножем ОСОБА_10 в сонячне сплетіння, але вийшло нижче (вказує місце). В ході розповіді ОСОБА_7 , ще раз зазначає, що хотів «завалити ОСОБА_10 , про те не вийшло». В ході розповіді ОСОБА_7 , додає що знає ОСОБА_10 з дитинства, також вказує що, раніше був засуджений по ст. 121 КК України. На цьому перегляд завершено. Під час огляду застосовані технічні засоби: не застосовувалися. В ході перегляду відеозапису, було здійснено декілька скріншотів, які додаються до протоколу перегляду відео запису. Протокол надрукований вірно в точній відповідності до проведених дій та отриманих результатів, який визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.50-54 т.1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 27.04.2024 року, згідно з якою 26.04.2024 року біля 13.00 год. ОСОБА_7 спричинив один удар ножем в область живота ОСОБА_10 ,чим спричинив тілесні ушкодження останньому, що мало місце в кв. АДРЕСА_6 (а.п.57 т.1);

-протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 27.04.2024 року, відповідно до яких у підозрюваного ОСОБА_7 відібрано зразки букального епітелію (а.п.77 т.1);

-протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 02.05.2024 року, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_10 відібрано зразки крові (а.п.102 т.1);

-висновком судово-медичної експертизи №368 від 03.05.2024 року, згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи Ав ізосерологічної системи АВ0 (а.п.105-106 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 02.05.2024 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , у ході проведення слідчої дії потерпілий підтвердив власні показання та вказав на обставини і спосіб вчинення відносно нього кримінального правопорушення (а.п.109-111 т.1);

-протоколом прослуховування компакт-диску від 21.05.2024 року, який визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.119-120 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 02.05.2024 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , у ході проведення слідчої дії підозрюваний підтвердив власні показання та вказав на обставини і спосіб вчинення ним кримінального правопорушення (а.п.123-126 т.1);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.05.2024 року з додатками, дослідженими в судовому засіданні, згідно з якими 13.05.2024 року протоколом тимчасового доступу до речей і документів було вилучено в архіві КНП «МЛШМД» за адресою: м. Кропивницький, вул. Короленка, 56 медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.127-137 т.1);

-протоколом прослуховування компакт-диску від 21.05.2024 року, який визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.140-142 т.1);

-висновком судово-медичної експертизи №351 від 18.05.2024 року, яким встановлено, що згідно із наданою медичною документацією у гр. ОСОБА_10 малось тілесне ушкодження у вигляді: рани на передній черевній стінці на 3см нижче від мечеподібного відростка по середній лінії, яка проникає в черевну порожнину, з ушкодженням лівої долі печінки та внутрішньочеревною кровотечею (1200 мл крові зі згустками). Дане тілесне ушкодження утворилось від дії гострого предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями, про що дає можливість говорити наявність рани, що проникає у черевну порожнину, її характер, наявність рани лівої долі печінки; могло утворитись в строк, вказаний в постанові, та відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, що є небезпечним для життя, згідно п.2.1.3.к) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень». затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Враховуючи характер та механізм утворення тілесного ушкодження, виключається можливість його утворення при падінні з положення стоячи на площину або виступаючу поверхню. Тілесне ушкодження, наявне у ОСОБА_10 могло утворитись за умов, на які вказав ОСОБА_10 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участі від 02.05.2024 року (а.п.145-146 т.1);

-протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 14.05.2024 року, відповідно до яких у підозрюваного ОСОБА_7 відібрано зразки крові (а.п.148 т.1);

-висновком судово-медичної експертизи №388 від 14.05.2024 року, згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи Оав ізосерологічної системи АВ0 (а.п.151-152 т.1).

На підставі досліджених доказів ОСОБА_7 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, про неправильність кваліфікації його дій.

Вказаним доводам надано оцінки судом першої інстанції, оскільки такі твердження сторони захисту були заявлені й під час судового слідства суду першої інстанції.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доводиться доказами у кримінальному провадженні, які у сукупності досліджені судом першої інстанції та які наведено й аналізовано вище. Такими доказами є показання потерпілого, письмові докази у провадженні.

Власне, спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 не заперечується й обвинуваченим ОСОБА_7 , який, однак, вказує про відсутність у нього умислу на заподіяння потерпілому тілесного ушкодження, з причин чого сторона захисту вказує про відсутність обов`язкової ознаки (суб`єктивної сторони) кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України, вказуючи про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого.

Відносно таких тверджень слід зазначити наступне.

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КК України настає у разі вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, чи такого, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

Суб`єктивна сторона умисного тяжкого тілесного ушкодження характеризується умисною виною. Винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, і бажає або свідомо допускає настання такої шкоди.

Стаття 128 Кримінального кодексу України передбачає настання кримінальної відповідальності за вчинення необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Заподіяння тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження внаслідок злочинної самовпевненості має місце тоді, коли особа передбачала можливість настання зазначеної шкоди, але легковажно розраховувала на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винного, перешкодять настанню злочинного наслідку. Цей розрахунок об`єктивно виявляється легковажним. Необережне тілесне ушкодження внаслідок злочинної самовпевненості слід відмежовувати від випадків заподіяння його з непрямим умислом, коли особа передбачала можливість заподіяння шкоди здоров`ю іншій людині, не бажала, але свідомо припускала настання такої шкоди. Заподіяння тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження внаслідок злочинної недбалості має місце тоді, коли особа не передбачала можливості настання зазначеної шкоди для здоров`я іншої особи, хоча повинна була і могла їх передбачити, діючи з більшою обачністю.

Розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (ч. 1 ст. 121 КК України) і необережне заподіяння таких ушкоджень (ст. 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивними сторонами цих злочинів.

Суб`єктивна сторона злочину є основним елементом, за яким він відрізняється від заподіяння тяжкого чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відповідальність за яке настає за ст. ст. 121 і 122; вона характеризується необережністю у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Необережний злочин містить як умисне вчинення особою певної дії або послідовності дій, фактичну сторону яких особа усвідомлює та результат яких вона передбачає й бажає досягнути, так і наслідки, що не охоплювалися умислом винної особи. Отже, необережний злочин відрізняється від умисного лише з огляду на ставлення винної особи до наслідків своїх дій, хоча самі дії в обох випадках вчиняються свідомо.

Розмежовуючи вказані кримінальні правопорушення, у конкретному кримінальному провадженні слід брати до уваги такі докази як показання обвинуваченого та потерпілого, протоколи проведення слідчих експериментів від 02.05.2024 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та від 02.05.2024 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 .

Вказаними доказами підтверджується наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 саме умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, оскільки є встановленим, що: ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту із потерпілим ОСОБА_10 , який, до речі, має вади опорно-рухового апарату, має проблеми із ходою та вільним пересуванням, використовуючи малозначний привід (як небажання потерпілого продовжувати подальше розпиття алкогольних напоїв), спричинив ножем, який взяв зі столу, удар в область живота потерпілого.

ОСОБА_7 у своїх показаннях вказував, що ОСОБА_10 не міг наштрикнутись на ніж сам, а удар ножем, який він взяв зі столу, він спричинив потерпілому під ребра, оскільки той відмовлявся продовжити вживати із ним алкоголь.

Зауважується й на висновок судово-медичної експертизи №351 від 18.05.2024 року, яким встановлено наявність у ОСОБА_10 тілесного ушкодження у вигляді рани на передній черевній стінці на 3см нижче від мечоподібного відростка по середній лінії, яка проникає в черевну порожнину, з ушкодженням лівої долі печінки та внутрішньочеревною кровотечею (1200 мл крові зі згустками).

Експерт прийшов до висновку, що, враховуючи характер та механізм утворення тілесного ушкодження, виключається можливість його утворення при падінні потерпілого з положення стоячи на площину або виступаючу поверхню. Тілесне ушкодження, наявне у ОСОБА_10 могло утворитись за умов, на які вказав ОСОБА_10 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участі від 02.05.2024 року.

Отже, характер тілесного ушкодження, спричиненого обвинуваченим потерпілому, його локалізація та предмет заподіяння тілесного ушкодження свідчать про те, що тяжке тілесне ушкодження було безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим ОСОБА_7 удару в ділянку живота (нижче ребер) потерпілого ОСОБА_10 й охоплювалось умислом обвинуваченого, який вочевидь розумів наслідки, до яких може призвести удар ножем у життєво важливий орган людини.

Щодо доводів сторони захисту з приводу неоднакового зазначення судом першої інстанції в оскаржуваному вироку анкетних даних обвинуваченого та потерпілого, а також судом не встановлено даних обвинуваченого, що відноситься до дати його народження (26.06.1976 чи 25.06.1976).

Із вироку суду першої інстанції, дійсно, убачається, що суд у мотивувальній частині вироку вказував ініціали потерпілого ОСОБА_16 як ОСОБА_17 , а дату його народження як 1971, дату народження обвинуваченого як 26.06.1976.

Проте, слід вказати, що вказані зазначення мають характер технічної описки і на правильне встановлення обставин кримінального правопорушення та суть судового рішення не вплинули.

Судом, на підставі матеріалів кримінального провадження, досліджених доказів та показань допитаних осіб, встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, як подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Особи обвинуваченого та потерпілого належно встановлені наявними паспортними даними цих осіб, а також при їх допиті в судовому засіданні.

Крім того, будучи допитаними судом під час судового слідства, ні обвинувачений ОСОБА_7 , а ні потерпілий ОСОБА_10 , не заперечили обставин події в тій частині, що при проведенні спільного дозвілля та розпиття алкогольних напоїв, в ході виниклого конфлікту, ОСОБА_7 нанесено удар ножем потерпілому ОСОБА_10 .

Щодо дотримання судом принципів, вимог до призначення покарання обвинуваченому.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Порядок і принципи призначення покарання регульовані й рекомендаціями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» зауважується: «Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин».

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні судом першої інстанції покарання обвинуваченим, судом належно враховано обставини, передбачені ст.ст. 65-67 КК України, а також і дотримано принципів призначення покарання.

Отже, судом враховано, що вчинено кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів. Кримінальне правопорушення є умисним, має тяжкі наслідки у вигляді заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_7 посередньо характеризований, неодружений, без утриманців і безробітний. раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів (й аналогічного), але не судимий на підставі положень ст. 89 КК України, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Відповідно до інформації КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_7 оглядався спец комісією у 2008 році та йому встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Постійне вживання», але обвинувачений визнаний осудним.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши всі зазначені вище обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, яке є мінімальним за розміром. Визначене обвинуваченому покарання не є занадто суворим, натомість є виваженим, достатнім та необхідним, відповідає меті покарання, покликане перевиховати та виправити обвинуваченого, попередити вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що доводи апеляційної скарги сторони захисту свого підтвердження не знайшли, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено, колегія суддів залишає оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2024 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4