Справа № 304/1807/23 Провадження № 1-кс/304/209/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , подане на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000226 від 16 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково Перечинського району Закарпатської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , поданим на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000226 від 16 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що 07 серпня 2023 року близько 19.30 год ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у групі з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з хуліганських мотивів, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, взявши з дому дерев`яні кілки та дерев`яну биту, зайшли до будинку АДРЕСА_1 , де безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, демонструючи грубу силу та жорстокість, виражаючись нецензурними словами, нанесли вищевказаними дерев`яними предметами близько двадцяти ударів по тілу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в подальшому останній з метою уникнення отримання тілесних ушкоджень сховався в середині вищевказаного будинку. Однак, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , а також інші особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, на зауваження сторонніх осіб не реагували та продовжували вчиняти хуліганські дії, а саме наносити дерев`яними палицями та битою удари по вікнах та дверях будівлі, пошкодивши при цьому віконні та дверні скла, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 .

Також слідчий зазначає, що цього ж дня близько 19.35 год ОСОБА_8 у групі із ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , проникли у будинок, а саме до спальної кімнати, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де заздалегідь підготовленими деревними кілками нанесли не менше шести ударів по тілу та голові потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинили останньому тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті. Зокрема, ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: вдавленого перелому кісток склепіння черепа, багатоуламкового перелому кісток основи черепа, субдуральної гематоми, травматичного субарахноїдального крововиливу, масивного геморагічного забою головного мозку, внаслідок яких останній ІНФОРМАЦІЯ_4 помер в реанімаційному відділенні Ужгородської центральної міської лікарні.

Крім цього зазначає, що 07 серпня 2023 року близько 19.35 год ОСОБА_8 у групі з ОСОБА_4 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного проникнення до чужого житла, порушуючи право на його недоторканість, яке передбачене ст. 30 Конституції України, згідно із якою кожному гарантується недоторканість житла, без будь-якого дозволу власника та всупереч його волі, відчинили хвіртку та потрапили на подвір`я дворогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , де в подальшому, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли в середину будинку, чим порушили право власника на недоторканість житла.

Ініціатор клопотання вказує, що ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України, яку 29 вересня 2023 року вручено рідному брату підозрюваного ОСОБА_4 , про що в матеріалах кримінального провадження є відмітка, а також цього ж дня надіслано поштовим зв`язком за його місцем проживання.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: рапортом оперативного чергового про смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом прийняття заяви від 07.08.2023 щодо вжиття заходів для притягнення групи осіб, які спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження та незаконно проникли до житла; протоколом огляду місця події від 15.08.2023, у ході якого здійснено огляд трупа ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події, у ході якого проведено огляд будинку АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події від 07.08.2023, у ході якого проведено огляд дворогосподарства АДРЕСА_3 ; висновком судово-медичної експертизи № 558 від 20.08.2023, яким встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала внаслідок тупої травми голови, яка проявилась у вигляді закритої черепно-мозкової травми; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення осіб для впізнання; протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_12 , під час якого остання відтворила обставини, за яких наносились тілесні ушкодження ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 , під час якого остання відтворила обставини, які мали місце 07.08.2024, в ході чого були нанесенні тілесні ушкодження ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 08.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 08.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 29.09.2023; висновками товарознавчих експертиз від 20.09.2023, якими оцінена вартість пошкодженого майна та іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Також зазначає, що 11 серпня 2023 року ОСОБА_4 через пункт пропуску «Лужанка» виїхав за межі України, у зв`язку з чим 06 жовтня 2023 року винесено постанову про оголошення його у міжнародний розшук; 19 жовтня 2023 року досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні зупинено, у зв`язку з розшуком підозрюваного; ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 18 грудня 2023 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою; 15 березня 2024 року до сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП в Закарпатській області скеровано матеріали процесуальних документів для оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в міжнародний розшук; 04 листопада 2024 року на адресу СМПС ГУ НП в Закарпатській області офіційними каналами зв`язку Інтерполу надійшло повідомлення від правоохоронних органів Німеччини про те, що цього ж дня 2024 року на території м. Гамбург, Німеччина, було затримано громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до обліків даних ГС Інтерполу перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції; 02 січня 2025 року з сектору міжнародного поліцейського співробітництва надійшло повідомлення про те, що офісом Генерального прокурора дано доручення щодо проведення процедури видачі (екстрадиції) ОСОБА_4 з Федеративної Республіки Німеччина до України; 13 січня 2024 року о 14.28 год відбулась фактична передача ОСОБА_4 представникам органу, який здійснює розшук вказаної особи на українсько-польському кордоні в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець» («Корчова») Львівської області, якого на підставі ухвали Перечинського районного суду затримано в порядку ст. 208 КПК України та конвойовано до УВП № 9 м. Ужгород.

Крім цього ініціатор клопотання зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, злочини, зокрема, ч. 2 ст. 121 КК України, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким, за такий передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відомо, що ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу, після вчинення злочину через короткий проміжок часу покинув територію України, ці обставини можуть вказувати на ризик, що він, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість переховуватись від слідства та суду з метою уникнення покарання. Також ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки такі надали викривальні покази щодо нього та інших підозрюваних; ОСОБА_4 достовірно відомо про місце проживання таких свідків і потерпілих, оскільки вони проживають в одному населеному пункті. Такий ризик як вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків та потерпілих, а також інших підозрюваних, у тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення таким чином покарання. Крім цього ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, що створює ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Отже, на підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить слідчого суддю застосувати обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо застосування обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила у задоволенні такого відмовити, посилаючись на обставини, викладені нею у письмових запереченнях на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Крім цього, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Стосовно обґрунтованості підозри

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені в статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 року, § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000226 від 16 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується наданим витягом з кримінального провадження.

29 вересня 2023 року о 14 годині 30 хвилин в межах кримінального провадження № 0000226 від 16 серпня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру щодо вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2023 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Постановлено після затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця здійснення досудового розслідування, забезпечити його доставку до Перечинського районного суду Закарпатської області для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

15 березня 2024 року до сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП в Закарпатській області скеровано матеріали процесуальних документів для оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в міжнародний розшук; 04 листопада 2024 року на адресу СМПС ГУ НП в Закарпатській області офіційними каналами зв`язку Інтерполу надійшло повідомлення від правоохоронних органів Німеччини про те, що цього ж дня 2024 року на території м. Гамбург, Німеччина, було затримано громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до обліків даних ГС Інтерполу перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції; 02 січня 2025 року з сектору міжнародного поліцейського співробітництва надійшло повідомлення про те, що офісом Генерального прокурора дано доручення щодо проведення процедури видачі (екстрадиції) ОСОБА_4 з Федеративної Республіки Німеччина до України; 13 січня 2024 року о 14.28 год відбулась фактична передача ОСОБА_4 представникам органу, який здійснює розшук вказаної особи на українсько-польському кордоні в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець» («Корчова») Львівської області.

13 січня 2025 року о 14 годині 28 хвилин ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя застосовує стандарт переконання (доведення) обґрунтованої підозри при обранні запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України, стверджується об`єктивними відомостями, які перевірені під час судового розгляду, та які спонукають неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Зокрема, обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_4 підтверджено доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-рапортом оперативного чергового про смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-протоколом прийняття заяви від 07.08.2023 щодо вжиття заходів для притягнення групи осіб, які спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження та незаконно проникли до житла;

-протоколом огляду місця події від 15.08.2023, у ході якого здійснено огляд трупа ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду місця події, у ході якого проведено огляд будинку АДРЕСА_2 ;

-протоколом огляду місця події від 07.08.2023, у ході якого проведено огляд дворогосподарства АДРЕСА_3 ;

-висновком судово-медичної експертизи № 558 від 20.08.2023, яким встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала внаслідок тупої травми голови, яка проявилась у вигляді закритої черепно-мозкової травми;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ;

-протоколами пред`явлення осіб для впізнання;

-протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_12 , під час якого остання відтворила обставини, за яких наносились тілесні ушкодження ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 , під час якого остання відтворила обставини, які мали місце 07.08.2024, в ході чого були нанесенні тілесні ушкодження ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.08.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.08.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 08.08.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 08.08.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 29.09.2023;

-висновками товарознавчих експертиз від 20.09.2023, якими оцінена вартість пошкодженого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені в статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу обмежений у вирішенні того обсягу питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Встановлення наявності складу злочину на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів та їх оцінка з точки зору належності, достатності та допустимості здійснюється виключно на стадії судового розгляду.

Дослідивши в судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, слідчий суддя дійшла висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у інкримінованих йому злочинах, так як надані слідчим докази свідчать, що останній міг вчинити правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що вказані докази досліджувалися в судовому засіданні в межах розгляду клопотання про застосування обраного запобіжного заходу для оцінки обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд не досліджує зміст вказаних доказів для встановлення винуватості.

Стосовно наявності ризиків

При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує такі ризики.

Так, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Слідчий суддя керується презумпцією невинуватості, але разом із цим ураховує можливість застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що дає можливість зробити висновок про те, що покарання за кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінена підозрюваним більш небезпечною, ніж переховування та втеча.

Слідчий суддя враховує також і те, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук у жовтні 2023 року і до цього часу він самостійно не з`явився до органу досудового розслідування. Більше того, маючи статус багатодітного батька, ОСОБА_4 , може безперешкодно покинути територію України, що, на думку слідчого судді, збільшує ризики втечі підозрюваного.

Слідчий суддя констатує також наявність перестороги щодо можливості впливу ОСОБА_4 на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, прізвища яких йому відомі, а також відоме місце проживання таких, а тому слідчий суддя не виключає можливості вчинення спроб незаконного впливу на таких.

Ризик впливу на свідків та потерпілих з метою викривлення їх показань зберігається до моменту безпосереднього їх сприйняття у судовому засіданні під час судового розгляду, оскільки ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відтак слідчий обґрунтовано встановив наявність ризику, про що також указував і прокурор у судовому засіданні, незаконного впливу на свідків та потерпілих, з чим погоджується і слідчий суддя.

Крім того, особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Тому для встановлення ризику впливу на свідків чи потерпілих не є необхідним констатувати таку поведінку підозрюваного у минулому.

Разом із цим, ризик щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, може полягати лише в діях, які не охоплені ризиками, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак прокурором такі дії навіть не були наведені в судовому засіданні для їх оцінки, що виключає наявність такого ризику.

Щодо посилання захисника на недоведеність жодного ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя, оцінюючи такі доводи, встановила наступне.

Реальне існування ризику підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з особистістю останнього, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Оцінка актуальності ризику переховування має здійснюватися судом з огляду на ймовірність існування певних обставин та фактів, що можуть вплинути на підозрювану особу та спонукати її на вчинення певних дій, а не відносно обставин post factum. А тому зазначений ризик має оцінюватись як такий, що існує із високою вірогідністю з огляду на обставини кримінального провадження та особу підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що суворість ймовірного покарання за тяжкий злочин у випадку його призначення судом, може мати вирішальне значення, як і наявність можливості переховування підозрюваного не лише за наслідком незаконного перетину державного кордону, а й на території України.

Відтак слідчий суддя дійшла висновку, що прокурором доведено, а підозрюваним та стороною захисту не спростовано, що в цьому кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому конкретному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчинених кримінальних правопорушень і на цьому етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, вирішуючи питання щодо застосування обраного запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (ч. 2 ст. 121 КК України), докази про вчинення якого є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк до десяти років), молодий вік, стан його здоров`я, відсутність постійного місця роботи.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 182, 183, 186, 193, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Застосувати обраний відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, але в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вручити копію ухвали підозрюваному та прокурору негайно після її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 17 січня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1