Справа №766/6828/24
н/п 1-кп/766/2133/25
УХВАЛА

про відмову у накладенні арешту

05.08.2024 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

під час проведення в режимі відеоконференції підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 18.07.2023 за №0000329, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Федорівка Новотроїцького району Херсонської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-2 КК України

встановив:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування на майно обвинуваченого ОСОБА_7 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме: 35955 грн., які знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299); 1 411 432 грн., які знаходяться на картковом рахунку НОМЕР_2 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299); 91 362 Євро, які знаходяться на картковом рахунку НОМЕР_3 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299); 10 995 доларів США які знаходяться на картковом рахунку НОМЕР_4 АТ КБ «ПРИВАТБАНК (МФО 305299).

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України яке є особливо тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п?ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України яке є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п?ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

За інформацією Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки СБ України ОСОБА_7 перерахував всі наявні кошти, в т.ч. ті, які ймовірно отримані злочинним шляхом, на рахунки своїх близьких родичів, зокрема доньки ОСОБА_8 , з метою ймовірного приховування та подальшого обготівкування таких грошових коштів.

Тому є підстави, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на зазначене майно обвинуваченого, яким, в тому числі, є і грошові кошти, які знаходяться на рахунках його доньки ОСОБА_8 , з метою його конфіскації.

2. Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість. Свої доводи мотивує тим, що ОСОБА_8 , окрім того, що вона є донькою ОСОБА_7 , вона разом з останнім є також співзасновником ПСП «Агрофірма «МИР» і їй не інкримінується вчинення будь якого злочину спільно з ОСОБА_7 .. При цьому зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять аналізу фінансово - господарської діяльності ПСП «Агрофірма «МИР» щодо отримання прибутків від здійснення господарської діяльності до початку повномасштабної агресії рф та перерозподілу вказаних прибутків між засновниками. Так само зазначає про те, що стороною обвинувачення не доведено протиправне походження перерахованих на рахунки ОСОБА_8 коштів.

Обвинувачений ОСОБА_7 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

3. Докази на обґрунтування позицій сторін кримінального провадження

У клопотанні прокурора зазначено, що за інформацією Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки СБ України встановлено, що ОСОБА_7 , маючи карткові рахунки в державному банку АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299), з наступними номерами N?N?9910, НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , перерахував всі наявні кошти, на рахунки своїх близьких родичів, зокрема доньки ОСОБА_8 , котра має карткові рахунки в державному банку АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299) з наступними номерами N?N?9747, НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_4 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 .

Зокрема, 01.08.2022 ОСОБА_7 перерахував кошти, що зберігалися у АТ «МЕГАБАНК» (МФО 351629) у розмірі 14 543 786 грн на картковий рахунок ( НОМЕР_28 ) відкритий у АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299), після чого перерахував їх на карткові рахунки своїх близьких родичів, а в подальшому ці особи перерахували грошові кошти, які знаходилися на їхніх рахунках, в т.ч. отримані від ОСОБА_7 , на карткові рахунки ряду ймовірно підставних осіб з метою приховування та подальшого зняття вказаних коштів у готівковій формі.

За інформацією Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційних безпеки СБ України за вих. N?30/1/3-96/4 від 24.06.2024, донька ОСОБА_7 - ОСОБА_8 має карткові рахунки в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299), а саме картковий рахунок НОМЕР_2 з балансом 1 411 432 грн., картковий рахунок НОМЕР_3 з балансом 91 362 Євро та картковий рахунок НОМЕР_4 з балансом 10 995 доларів США.

На підтвердження наведених тверджень щодо перерахування грошових коштів прокурор у клопотанні посилається на інформацію АТ КБ «Приватбанк» щодо руху коштів, яку підготував головний спеціаліст по роботі з запитами судових органів ГО АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_9 та яка містяться на CD-R диску б/н, який доданий до клопотання.

4. Оцінка та висновки суду

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження

Положеннями ч. 6 тієї самої статті КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, за кожне з яких законом передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Отже у відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України формально існують правові підстави для арешту майна обвинуваченого.

Разом з цим, як випливає з наведених вище норм закону, при вирішенні цього питання, серед іншого, мають бути надані докази обставин, якими обґрунтовується клопотання.

З клопотання прокурора слідує, що ОСОБА_7 з метою ймовірного приховування грошових коштів перерахував частину коштів, наявних на належному йому рахунку № НОМЕР_28 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк», на картковий рахунок своєї доньки ОСОБА_8 у тому ж банку №001863.

Проте, реквізити цих рахунків як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 , відсутні в переліку рахунків, які їм належать, який зазначений прокурором в клопотанні.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що не може пояснити таку суперечливість доводів клопотання та підтвердити або змінити наведені у клопотанні твердження.

Окрім того, однією із засад кримінального провадження, закріпленою у п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Виходячи із наведених законодавчих норм, прокурор наділений можливістю активно реалізовувати свої права щодо доведення обґрунтованості доводів клопотання.

На підтвердження тверджень щодо перерахування ОСОБА_7 грошових коштів прокурор у своєму клопотанні посилається на інформацію АТ КБ «Приватбанк» щодо руху коштів, яку підготував головний спеціаліст по роботі з запитами судових органів ГО АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_9 та яка містяться на CD-R диску б/н, який доданий до клопотання. При цьому у клопотанні містить прохання про допит вказаної особи.

Натомість, явку спеціаліста ОСОБА_9 в судове засідання прокурор не забезпечив, пояснивши це перебуванням у відпустці іншого прокурора, який входить до групи прокурорів і який безпосередньо підготував та подав до суду клопотання.

Разом з цим прокурор не зміг пояснити, яким чином перебування у відпустці прокурора пов`язане з особою спеціаліста ОСОБА_9 та яким чином обставина перебування прокурора у відпустці унеможливлює явку в судове засідання спеціаліста ОСОБА_9 ..

З огляду на наведене, а також враховуючи фактичну та добровільну відмову прокурора доводити обставини, на які він посилається у своєму клопотанні як на підставу своїх доводів про необхідність арешту майна, суд не знаходить підстав визнати його обґрунтованим та, відповідно, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 314 316, 369, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддяОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3