Справа № 953/8850/24
н/п 1-кс/953/199/25
"08" січня 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю заявника адвоката ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
Представник заявника адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Заявник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся своєчасно та належним чином.
Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, у запереченнях щодо клопотання про скасування арешту майна просив розглядати клопотання за його відсутності.
Слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, у заяві від 08 січня 2025 року просив розглядати клопотання за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядається не пізніше трьох днів після його надходження до суду, а неявка учасників кримінального провадження не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі заявника та слідчого, для не порушення строків розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, встановив таке.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2024 року при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що тимчасово вилучене майно, зокрема - мобільний телефон IPHONE 14PRO max IMEI НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Тобто захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
При вирішенні питання про арешт/скасування арешту майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
З матеріалів долучених до клопотання слідує, що мобільний телефон IPHONE 14PRO max IMEI НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 .
З урахуванням викладено та беручи до уваги положення ч. 1 ст. 174 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, має право заявляти клопотання про скасування арешту.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба. Заявник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.
При цьому згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.
Сторона заявника, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно, жодних доказів того, що арешт на майно накладений необґрунтовано чи того, що у подальшому арешті відпала потреба, не надав.
З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, проведений ряд слідчих та процесуальних дій, при цьому арештоване майно визнано речовим доказом у вказаному провадженні.
Окрім того, як вбачається зі змісту письмової заяви слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , саме ОСОБА_4 отримував від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 3500 грн за переєстрацію транспортного засобу, що в своє чергу може свідчити про те, що належний ОСОБА_4 мобільний телефон IPHONE 14PRO max IMEI НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 зберіг сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та має доказове значення у цьому кримінальному провадженні.
При цьому відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках, проте тривале знаходження транспортного засобу за відсутності умов відповідного зберігання, може призвести до знищення майна.
Слідчий суддя з метою дотримання «справедливого балансу» між потребами досудового розслідування та правом власності особи, беручи до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності та права користування завданням кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для передання мобільного телефону IPHONE 14PRO max IMEI НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 після проведення експертних слідчих дій на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_4 з покладанням на останнього обов`язку забезпечити зберігання даного майна до скасування арешту у встановлену КПК України порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 233-236, 309, 372 КПК України,
Передати мобільний телефон IPHONE 14PRO max IMEI НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 , після проведення експертних слідчих дій на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_4 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки по зберіганню вказаного мобільного телефону до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку та, в разі необхідності, за першою вимогою надавати вказаний мобільний телефон слідчому, прокурору, експерту з метою його огляду та проведення слідчих дій.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 09 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1