Справа № 199/9998/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська клопотання прокурора по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001181 від 08.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, інвалідності, тяжких хронічних захворювань не маючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи своє клопотання наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений, який не має міцних соціальних зв`язків, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу. Представник потерпілої та потерпіла підтримали клопотання прокурора. Захисник та обвинувачений не заперечували проти клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом. Згідно п.п. 3, 4ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід в вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

З матеріалів справи вбачається наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого злочину. Обгрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення( поняття « обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України»). Суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, які перешкоджали йому залишити місце свого постійного проживання та ухилитися від суду: обвинувачений не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, тобто законом або цивільно-правовим договором, іншими обставинами на нього не покладено обов`язок перебувати в м. Дніпро, та залишаючись на свободі він може впливати на свідків, частина яких ще залишилася не допитаними на цей час, та потерпілу з метою зміни наданих ними показань. За конкретних обставин даної справи застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам є недостатнім, і тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов"язків, передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті(ч.3 ст.183 КПК України).Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.На підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України застава по даному кримінальному провадженню судом не визначається.

Суд, керуючись ст.ст. 177,178,183, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з 26.03.2025 року до 24.05.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1