Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2471/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/267/24
Категорія ч.5 ст.191 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000228 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15 травня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. троїцьк челябінської області рф, громадянина України, одруженого, на утриманні немає неповнолітніх дітей, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізяслав Хмельницької області, громадянина України, розлученого, немає на утриманні неповнолітніх дітей, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України,-

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Озерне Любарського району Житомирської області, громадянки України, одруженої, немає на утриманні неповнолітніх дітей, інваліда 2-ї групи, проживаючої в АДРЕСА_3 , раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України,-

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Житомира, громадянки України, одруженої, немає на утриманні неповнолітніх дітей, працюючої бухгалтером ПП «Медісан», проживаючої в АДРЕСА_4 , раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та призначити кожному покарання : за ч.5 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на строк 2 роки, з конфіскацією майна; за ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на строк 2 роки, зі штрафом в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 грн.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити кожному обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно- господарськими функціями на строк 2 роки, з конфіскацією майна та штрафом в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 грн.

Вважає вирок суду незаконним, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені аналіз та оцінка доказів, забраних під час досудового розслідування, які надані суду, а також висновок суду про те, чому суд відкинув докази обвинувачення, однак, суд не дотримався вказаних вимог закону та прийшов до передчасного висновку про невинуватість обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України, допустивши неповноту та невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що докази, надані стороною обвинувачення, судом у вироку належно не спростовано, підстави, з яких суд надав перевагу одним доказам та відкинув інші, переконливо не наведено, а викладені з цього приводу висновки суду ґрунтуються на припущеннях. Вважає, що судом фактично не взято до уваги показання свідків, а вирок суду не відповідає вимогам ст.370 КПК України.

03.07.2023 до Житомирського апеляційного суду від захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій він просив залишити її без задоволення, а вирок без змін.

06.07.2023 до Житомирського апеляційного суду від захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій він просив в її задоволенні відмовити.

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 15 травня 2023 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.

ОСОБА_10 визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень.

ОСОБА_11 визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень.

У вироку суду зазначено, що органом досудового розслідування згідно обвинувального акту ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України за наступних обставин.

На початку січня 2012 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , з корисливою метою, розробили злочинний план направлений на заволодіння чужим майном - грошовими коштами, які підлягали виплаті сільськогосподарським товаровиробникам - фізичним особам, як компенсація за продане останніми до ТОВ «Екопродукт» м`ясо в живій вазі та службового підроблення, і спільно прийняли рішення про створення організованої групи, до складу якої як виконавців необхідно було залучити осіб, здатних зберігати таємницю і беззаперечно підкорятися їхнім вказівкам.

Директор та співзасновник ТОВ «Екопродукт» ОСОБА_8 і співзасновник вказаного товариства ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, дотримуючись раніше розробленого плану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, запропонували головному бухгалтеру ТОВ «Екопродукт» ОСОБА_10 та економісту з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності даного товариства ОСОБА_11 вчинити злочини у складі організованої групи, а саме: заволодіти грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем та службового підроблення офіційних документів, із залученням, для усунення перешкод при внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, фізичних осіб - підприємців (заготівельників худоби), яких необхідно буде ввести в оману щодо виплати компенсації при здійсненні ними розрахунків за придбану у сільськогосподарських товаровиробників худобу.

Після схвалення учасниками організованої групи плану злочинної діяльності, на початку січня 2012 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення вищевказаних злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи, тобто створили організовану групу, до складу якої увійшло не менше трьох осіб.

У лютому 2012 року - січні 2013 року ОСОБА_8 , діючи відповідно єдиного плану по заволодінню чужим майном в особливо великих розмірах, спільно з іншими учасниками організованої групи перерахували з розрахункового рахунка ТОВ «Екопродукт» № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «Перший інвестиційний банк» у м. Житомирі, на спеціальний рахунок № 5262, відкритий в УДКСУ у Житомирському районі, грошові кошти в сумі 2 916 023,40 грн., з метою їх подальшого використання для здійснення виплат юридичним та фізичним особам за поставлене ними м`ясо в живій вазі на ТОВ «Екопродукт».

Після їх перерахування на підставі письмових заявок про видачу ТОВ «Екопродукт» готівки в сумі 2 766 746,03 грн. для виплати сільськогосподарським товаровиробникам як компенсації за продане м`ясо у живій вазі в січні 2012 року, у лютому 2012 170 761,66 грн., у березні 2012 194 437,85 грн., квітні 2012-325 818,19 грн., травні 2012-177 458,25 грн., червні 2012 326 696,62 грн., липні 2012 155 544,34 грн., серпні 2012 306 391,64 грн., вересні 2012 244 730,72 грн., жовтні 2012 258 733,67 грн., листопаді 2012 165 971,68 грн., грудні 2012 222 709 грн., січні 2013 217492,41 грн., ОСОБА_8 (директор та співзасновник ТОВ) вказані кошти одержав готівкою у відділенні №6 Житомирського РВ ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою м. Житомир проспект Миру, 21.

Після цього, учасники організованої групи, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 в адміністративному приміщенні ТОВ «Екопродукт» по вул. Кооперативна, 11, с. Тетерівка, Житомирського району та області, дотримуючись заздалегідь розробленого плану, переслідуючи корисливу мету, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, в порушення вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підтримки сільськогосподарських товаровиробників» від 22.12.2011, заволоділи грошовими коштами в сумі 2 766 746, 03 грн., які підлягали виплаті сільськогосподарським товаровиробникам як компенсація за продане ними до ТОВ «Екопродукт» м`ясо в живій вазі за січень-грудень 2012 року, розподілили їх між собою та використали на власний розсуд.

Учасники організованої групи, з метою маскування заволодіння ними чужим майном, діючи узгоджено, вчинили службове підроблення документів для надання вигляду законності підтвердженню виплати компенсації за продане м`ясо в живій вазі.

Так, з метою прикриття незаконного заволодіння грошовими коштами, учасники організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 для усунення перешкод при складанні, видачі завідомо неправдивих документів та внесенні до них завідомо неправдивих відомостей залучили фізичних осіб - підприємців, які не були ними посвідчені у єдиний злочинний план діяльності організованої групи і не знали кінцеву мету її діяльності, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 і ОСОБА_44 , для вчинення службового підроблення видаткових касових ордерів, відомостей на виплату компенсації та копій приймальних квитанцій.

Діючи відповідно до розробленого плану злочинної діяльності організованої групи, ОСОБА_10 (головний бухгалтер ТОВ) склала розрахунок розподілу суми компенсацій між сільськогосподарськими товаровиробниками за поставлене ними переробному підприємству молоко або м`ясо в живій вазі за січень - грудень 2012 року із зазначенням прізвищ, імен та по батькові осіб, їх ідентифікаційних кодів, адрес проживання, ваги, ціни, вартості, коефіцієнта і суми компенсації, яка нібито підлягала виплаті. Крім цього, ОСОБА_10 діючи умисно, з метою досягнення кінцевої мети діяльності організованої групи, виготовила відомості за порядковими №№ 1 - 9, 11 - 24, 27 - 34 за січень, №№ 35 - 62, 64 - 70 за лютий, №№ 71-90, 95, 96, 98 -104 за березень, №№ 107 - 129, 131, 132 за квітень, №№ 133, 135 - 154, 156, 157 за травень, №№ 158 - 165, 167 - 181, 183, 184 за червень, №№ 185 - 195, 197 - 206, 208, 209 за липень, №№210-232, 234 за серпень, №№235 - 254, 256 - 260 за вересень, №№ 261 - 282, 284, 285 за жовтень, №№ 286 - 290, 292 - 298, 300 - 303, 305, 306, 308, 309 за листопад і №№232, 311 - 315, 317 - 319, 322, 324, 325, 327, 329 за грудень 2012 року про виплату заготівельниками сум компенсації за поставлене ними переробному підприємству м`ясо в живій вазі за 2012 рік.

Зазначені документи ОСОБА_10 , виконуючи відведену їй роль у вчиненні злочинів у складі організованої групи, передала ОСОБА_11

ОСОБА_11 (економіст ТОВ), виконуючи відведену їй ролі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою приховування заволодіння державними коштами та створення видимості у контролюючих органів законності дійсності виплати компенсацій сільськогосподарським товаровиробникам - фізичним особам, в лютому 2012 року в адміністративному приміщенні ТОВ «Екопродукт» по вул. Кооперативна, 11, с. Тетерівка Житомирського району та області у виготовлені ОСОБА_10 вищевказані відомості за 2012 рік, умисно заповнила такі графи: «Прізвище, ім`я, по батькові» - про осіб із зазначенням їх прізвища, імені та по батькові; «Реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта» - про реєстраційний номер облікової картки платника податків; «Місцезнаходження (місця проживання)» - про місця проживання; «Поставлене на переробне підприємство» - про вагу і вартість м`яса в живій вазі; «Нарахована компенсація» - про суму компенсації; «Фактично перераховано (виплачено, гривень)» - про суму виплаченої компенсації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_11 діючи умисно, внесла завідомо неправдиві відомості про вагу та вартість придбаної худоби до завідомо неправдивих офіційних документів - копій приймальних квитанцій за 2012 рік за №№ 18851-28950.

Окрім цього, ОСОБА_11 , продовжуючи свої злочині дії, склала завідомо неправдиві офіційні документи видаткові касові ордери, до яких внесла завідомо неправдиві відомості про нібито видачу із каси Товариства фізичним особам - підприємцям ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_45 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_46 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_35 , ОСОБА_52 , ОСОБА_37 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 і ОСОБА_59 грошових коштів у загальній сумі 2 766 746,03 грн.

Після цього, ОСОБА_11 , діючи спільно з учасниками організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , довела до відома ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_47 , ОСОБА_60 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_35 , ОСОБА_52 , ОСОБА_37 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 і ОСОБА_59 , що для отримання затрачених ними коштів на придбання худоби, необхідно до видаткових касових ордерів за лютий 2012 року - січень 2013 року внести завідомо неправдиві відомості про отримання ними із каси ТОВ «Екопродукт» коштів для виплати сільськогосподарським товаровиробникам, а у відомості на виплату компенсації за січень - грудень 2012 року внести завідомо неправдиві відомості про отримання сільськогосподарськими товаровиробниками сум компенсації - вчинити підроблення від їх імені підписів, заповнити їх паспортні дані і поставити свій підпис про здійснення цих виплат; у копіях приймальних квитанцій внести завідомо неправдиві відомості щодо продавців худоби, їх місця проживання та підробити від їх імені підписи про здачу худоби та поставити підпис про отримання від них худоби.

Діючи за домовленістю із учасниками організованої групи, у лютому 2012 року - січні 2013 року вищевказані фізичні особи - підприємці внесли завідомо неправдиві відомості до видаткових касових ордерів №№ 215-238 від 15.02.2023, №№ 507-529 від 15.03.2012, №№788-811 від 13.04.2012, №№1011-1035 від 14.05.2012, №№1330-1354 від 14.06.2012, №№1504-1531 від 12.07.2012, №№1835-1859 від 14.08.2012, №№2079-2103 від 12.09.2012, №2323-2350 від 11.10.2012, №№ 79-100 від 15.01.2013 про нібито отримання із каси ТОВ «Екопродукт» грошових коштів на загальну суму 2 766 746, 03 грн.

Водночас, ОСОБА_11 , діючи із учасниками організованої групи, надала ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , чоловікові ОСОБА_61 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , батькові ОСОБА_62 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_47 , ОСОБА_60 , чоловікові ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_35 , ОСОБА_52 , ОСОБА_37 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 і ОСОБА_59 відомості під №№ 1 9, 11 24, 27 - 34 за січень, №№ 35 - 62, 64 - 70 за лютий, №№ 71-90, 95, 96, 98 -104 за березень, №№ 107 - 129, 131, 132 за квітень, №№ 133, 135 - 154, 156, 157 за травень, №№ 158 - 165, 167 - 181, 183, 184 за червень, №№ 185 - 195, 197 - 206, 208, 209 за липень, №№ 210 - 232, 234 за серпень, №№ 235-254, 256-260 за вересень, №№ 261 - 282, 284, 285 за жовтень, №№ 286 - 290, 292 - 298, 300 - 303, 305, 306, 308, 309 за листопад і №№232, 311-315, 317 -319, 322, 324, 325, 327, 329 за грудень про виплату ними у 2012 році сум компенсацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене ними на ТОВ «Екопродукт» м`ясо в живій вазі на загальну суму 2 766 746,03 грн., до яких останні внесли завідомо неправдиві відомості - підробивши підписи осіб про нібито отримання компенсацій, заповнили їх паспортні дані і поставили свої підписи про нібито здійснення цих виплат.

Після чого, у копії приймальних квитанцій, в які учасники організованої групи внесли завідомо неправдиві відомості щодо ваги і вартості закупленої худоби у 2012 році за №№ 18851-28950 вищевказані фізичні особи - підприємці внесли завідомо неправдиві відомості - підробивши підписи від імені сільськогосподарських товаровиробників, поставили свої підписи та повернули їх ОСОБА_11 .

Виконуючи свою роль, відому всім учасникам організованої групи, у вчиненні злочинів ОСОБА_11 розуміючи, що кошти заготівельникам із каси товариства не видавалися, у завідомо неправдиві офіційні документи «відомості за січень-грудень 2012 року про виплату сум компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене ними переробному підприємству м`ясо в живій вазі» в графі «перевірив бухгалтер» поставила свій підпис, про нібито здійснення виплати компенсації в сумі 2 766 746,03 гривень.

Після чого, ОСОБА_11 завідомо неправдиві офіційні документи передала для внесення завідомо неправдивих відомостей ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які в лютому 2012 року - січні 2013 року у видаткових касових ордерах від 15.03.2012, 13.04.2012, 14.05.2012, 14.06.2012, 12.07.2012, 14.08.2012, 12.09.2012, 11.10.2012, 14.11.2012, 14.12.2012, 15.01.2012 про нібито видачу заготівельникам із каси товариства 2 766 746,03 грн. у графах «керівник - ОСОБА_8 » та «головний бухгалтер - ОСОБА_10 » виконали свої підписи.

Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у відомостях за січень-грудень 2012 року про виплату сум компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене останніми переробному підприємству м`ясо в живій вазі, про нібито отримання компенсації у сумі 2766746,03 грн. у графах «керівник - ОСОБА_8 » і «головний бухгалтер - ОСОБА_10 » також виконали свої підписи.

Також, у копіях приймальних квитанцій за січень-грудень 2012 року, в які учасниками організованої групи були внесені завідомо неправдиві відомості щодо ваги і вартості закупленої у січні-грудні 2012 року від імені Товариства худоби у фізичних осіб, в графах «директор - ОСОБА_8 » і «головний бухгалтер - ОСОБА_10 » зазначені учасники організованої групи виконали свої підписи.

Після підписання вищевказаних завідомо підроблених офіційних документів відомостей про виплату сум компенсації та копій приймальних квитанцій директор ТОВ «Екопродукт» ОСОБА_8 поставив на них відтиск печатки Товариства.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що у січні 2012 року - січні 2013 року, являючись учасником організованої групи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення, спільно з іншими учасниками організованої групи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинив службове підроблення офіційних документів - копій приймальних квитанцій, видаткових касових ордерів, відомостей про виплату сум компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене ними переробному підприємству м`ясо в живій вазі, упродовж січня-грудня 2012 року, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволодів чужим майном в особливо великих розмірах - грошовими коштами, які підлягали виплаті сільськогосподарським товаровиробникам як компенсація за продане ними м`ясо в живій вазі в сумі 2 766 746,03 грн., що в 250 і більше разів (5157) перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, чим спричинив тяжкі наслідки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано: за ч.5 ст.191 КК України, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені в особливо великих розмірах організованою групою; за ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, які виразились у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинили тяжкі наслідки, вчинені організованою групою.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що у січні 2012 року - січні 2013 року являючись учасником організованої групи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення, спільно з іншими учасниками організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинив службове підроблення офіційних документів - копій приймальних квитанцій, видаткових касових ордерів, відомостей про виплату сум компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене ними переробному підприємству м`ясо в живі вазі, упродовж січня-грудня 2012 року, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволодів чужим майном в особливо великих розмірах - грошовими коштами, які підлягали виплаті сільськогосподарським товаровиробникам як компенсація за продане ними м`ясо в живій вазі в сумі 2 766 746,03 грн., що в 250 і більше разів (5157) перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, чим спричинив тяжкі наслідки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано: за ч.5 ст.191 КК України, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені в особливо великих розмірах організованою групою; за ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, які виразились у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинили тяжкі наслідки, вчинені організованою групою.

ОСОБА_10 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що у січні 2012 року - січні 2013 року являючись учасником організованої групи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення, спільно з іншими учасниками організованої групи ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вчинила службове підроблення офіційних документів - копій приймальних квитанцій, видаткових касових ордерів, відомостей про виплату сум компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене ними переробному підприємству м`ясо в живі вазі, упродовж січня-грудня 2012 року, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділа чужим майном в особливо великих розмірах - грошовими коштами, які підлягали виплаті сільськогосподарським товаровиробникам як компенсація за продане ними м`ясо в живій вазі в сумі 2766746,03 грн., що в 250 і більше разів (5157) перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, чим спричинила тяжкі наслідки.

Дії обвинуваченої ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковано: за ч.5 ст. 191 ч. КК України, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені в особливо великих розмірах організованою групою; за ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, які виразились у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинили тяжкі наслідки, вчинені організованою групою.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що у січні 2012 року - січні 2013 року являючись учасником організованої групи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення, щільно з іншими учасниками організованої групи ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вчинила службове підроблення офіційних документів - копій приймальних квитанцій, видаткових касових ордерів, відомостей про виплату сум компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене ними переробному підприємству м`ясо в живі вазі, упродовж січня-грудня 2012 року, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділа чужим майном в особливо великих розмірах - грошовими коштами, які підлягали виплаті сільськогосподарським товаровиробникам як компенсація за продане ними м`ясо в живій вазі в сумі 2766746,03 грн., що в 250 і більше разів (5157) перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, чим спричинила тяжкі наслідки.

Дії обвинуваченої ОСОБА_11 органом досудового розслідування кваліфіковано: за ч.5 ст.191 КК України, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені в особливо великих розмірах організованою групою; за ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, які виразились у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинили тяжкі наслідки, вчинені організованою групою.

Під час апеляційного розгляду прокурором заявлено клопотання про повторне дослідження акту позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ТОВ «Екопродукт» №06-07-09/082 від 09.12.2013; акту перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ «Екопродукт» №3902/22-01/31191807 від 13.12.2013; висновку судово-економічної експертизи № 4 від 11.02.2014 у зв`язку з тим, що вони були досліджені судом неповністю, лише висновки. Крім того, сторона обвинувачення клопотала про допит свідків-заготівельників. В обгрунтування вказаного клопотання прокурор послався також на те, що судом дана невірна оцінка вказаним доказам.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

З`ясувавши думку сторони захисту, яка частково підтримала вказане клопотання прокурора щодо повторного дослідження зазначених доказів, не заперечувала проти дослідження письмових доказів та заперечувала щодо допиту свідків-заготівельників, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, а саме в частині повторного дослідження письмових доказів, оскільки як наголосив прокурор судом вони не повно були досліджені (лише висновки).

Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, доводи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в заперечення апеляційної скарги прокурора, провівши часткове судове слідство, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у його вчиненні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

У разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку відповідно до ст.374 КПК України зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог закону під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, і оцінивши наявні докази по справі в їх сукупності та взаємозв`язку відповідно до вимог ст.94 КПК України, обґрунтовано прийшов до висновку про виправдання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, за обставин встановлених судом.

При цьому, суд першої інстанції навів у вироку переконливі мотиви та підстави його ухвалення, оцінюючи кожний доказ та їх сукупність у відповідності до ст.94 КПК України.

Так, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на наступних доказах.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що в 2000 році він разом з ОСОБА_63 заснували ТОВ «Екопродукт». Він виконував обов`язки директора з 17.11.2000 року, займався організацією роботи, звітував перед загальними зборами засновників, ОСОБА_64 не підпорядковувався, та останній не міг керувати його діями. Керівника обирали загальними зборами засновників. З 2002 року почали працювали по забою скота, сюди відносилася закупка та первинна обробка м`яса, скуповували скот у живій вазі. Закупівля худоби здійснювалася заготівельником, ціна у заготівельника та з селянами була договірна, товариство між ними ціну не регулювали. Закупка та заготовка здійснювалися приватними підприємцями на підставі договорів доручень, укладених з товариством. Згідно договору ПП отримував винагороду у розмірі 10 % від вартості зданого м`яса. М`ясо придбавалося лише на підставі замовлення. Різниця або плюс або мінус, це ризик ПП, згідно договору доручення п. 2.1.5. Тільки заготівельник обирає, де придбати м`ясо, про що складає відповідні документи. Заготівельник має виписати квитанцію і на місці здійснює оплату. З другим примірником везе скот на підприємство. Підприємство платило за ту кількість м`яса, яку по факту придбало. Заготівельник не вказував ту суму, яку отримував за придбану ним худобу, з метою уникнення сплати податків. Дані про вагу передавалися касиру, всі відомості одразу вносилися у систему, гроші виплачувалися відразу після забою. Касир перевіряє правильність заповнення реквізитів квитанції. В разі виявлення помилок заготівельник їх виправляв. Помилки стосувалися здебільшого відомостей щодо селянина, у якого придбавалася худоба. В сумі, яку виплачувало підприємство виправлень не було. Облік вівся із суворим дотриманням вимог, оскільки правильність ведення звітності була під постійним контролем податкової. Товариство співпрацювало близько з 4000 заготівельниками м`яса. Заготівельники вносили відомості щодо ціни із селянами для фіксованої суми податку. Особисто документи не оформлював, а посвідчував своїм підписом, як керівник, документи, складені бухгалтером, які в послідуючому подавалися до ДПІ. Кошти заготівельники отримували по касовому ордеру, який особисто заповнював заготівельник. Скарг ніколи не було. Розмір компенсації залежав від реалізації. Заготівельники формували авансовий звіт по факту отримання та видачі коштів. Всі документи, які були в наявності, складалися у визначений законом спосіб. Компенсація виплачувалася на 45 день, а за м`ясо - в день його здачі. Заготівельники отримували відомості про видачу компенсації селянам та грошові кошти. Ніколи не примушували заготівельників підписувати відомості про отримання компенсації замість селян. Збори із заготівельниками на території підприємства не проводилися, останні є незалежними. Лише надавали роз`яснення щодо змін в законодавстві. Яким чином заготівельники здійснювали виплату компенсації йому не відомо. Будь яких скарг на роботу підприємства не було. Також не давав бухгалтерам вказівок з приводу виплати компенсації, бухгалтер керується виключно законом.

Аналогічні пояснення ОСОБА_8 надав і під час апеляційного розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та під час розгляду в суді першої інстанції пояснив, що в 2000 році разом з ОСОБА_65 заснували підприємство ТОВ «Екопродукт». Збудували цеха, в яких працювало близько 100 осіб. Їх підприємство було під наглядом контролюючих органів, тобто проводилися постійні перевірки, жодних порушень виявлено не було. Зазначив, що займався лише розвитком підприємства, шляхом вкладання грошових коштів. Шемет, ОСОБА_66 та ОСОБА_65 не були у його підпорядкуванні, вказівок їм ніяких він не давав, жодних документів не підписував, не перевіряв, оскільки не є службовою особою і не має права підпису. Грошовими коштами ніякими не заволодівав, впевнений, що товариство закону не порушувало.

Аналогічні пояснення ОСОБА_9 надав і під час апеляційного розгляду.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_67 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів не визнала та пояснила, що на ТОВ Екопродукт працювала з 2003 року, на посаді бухгалтера, в подальшому була призначена на посаду головного бухгалтера. Серед засновників підприємства були ОСОБА_68 та ОСОБА_65 , останній був призначений директором. Шемет виконувала обов`язки касира. Специфіка роботи самого підприємства полягала в постачанні сировини, виробництво м`яса. Підприємство, на підставі документів, скуповувало худобу у селян через заготівельників. Заготівельники діяли на ринку самостійно, товариство співпрацювало з ними тривалий час. Її робота полягала в забезпеченні ведення бухгалтерського обліку, дотримання вимог закону. На її діяльність засновники впливу не мали, виконувала роботу на підставі норм діючого законодавства. Дозвільні документи підписував директор та вона особисто. Заготівельник подавав документи безпосередньо касиру - Шемет. Первинним документом при закупівлі сільської сировини є приймальна квитанція, яка заповнюється під копіювальний пристрій. Виправлення в такій квитанції не допускаються, на ній ставився живий підпис. Така квитанція залишалася у здавача худоби, а корінець від квитанції повертали на підприємство. Заготівельникам, з якими укладено договори, видавали кошти на закупівлю худоби. В кінці звітного місяця, складала декларацію з ПДВ, 50 % коштів перераховувалися на спеціальний рахунок, який був відкритим у казначействі для нарахування компенсації. Від обсягу зданого м`яса розраховувалася сума компенсації. Складалися відомості про виплату компенсації фізичним особам, у яких було придбано худобу. Декларацію на додану вартість подавала до ДПІ. Впливу на заготівельників не мала, працювали з ними відповідно до договорів-доручення, вказівок ніяких їм не надавала. Бланки квитанцій надавалися касиром, в яких здавач ставив свій підпис. Наявність коштів давала можливість швидко розрахуватися після отримання м`яса. Здійснювала складання розрахунку компенсації. При перевірці розрахунків жодних зауважень не було. Договори укладені із заготівельником перед початком роботи їй не передавалися. На приймальних квитанціях ставила свій підпис та підписував директор. Заготівельникам видавали бланки із підписом та печаткою, що дозволено постановою КМУ. Особисто участі у видачі коштів, не приймала, лише підписувала дозвіл на їх видачу. Касир має право не прийняти документи, якщо вони мають виправлення та заповнені з помилками. Всі документи оформлювалися на місці, та після виплати коштів залишалися у касира, яка вносила відомості до електронної бази, на підставі яких в послідуючому подавалася звітність. Шемет не повідомляла про випадки неналежного оформлення документів, оскільки саме вона контролювала правильністю їх заповнення. Від здавачів претензії до них не пред`являлися. Заготівельники надавали інформацію по паспорту, коду селянина, у якого вони придбали худобу, а в послідуючому здавали на товариство, саме цю інформацію подавали в ДПІ на видачу компенсації. Їй невідомо за яких обставин заготівельники заповнювали відомість, яким чином виплачували кошти селянам. Зазначила, що ціна на підприємстві була затверджена, містилася у прайсі, з яким були ознайомлені заготівельники. Крім коштів за здане м`ясо, заготівельник отримував 10 % винагороди. Керівництво вказівок по виплаті компенсації їй не надавало. Компенсація виплачувалася в наступному місяці. З 15 по 20 числа наступного місяця перераховувалася на спеціальний рахунок, а для селян виплачувалася заготівельникам відповідно до договору-доручення. Кошти юридичним особам перераховувалися по платіжним дорученням, разом з коштами надавалася відомість. Мали відзвітувати до 20 числа місяця, не пам`ятає випадків порушення строків у виплаті та подачі таких звітів. Скарг на її роботу не надходило. Необхідності в підробленні квитанції, або внесенні неправдивих відомостей не було. Договір-доручення укладався лише на підставі документів, які надавав ФОП. Ніяких відомостей до документів заготівельників вносити не могла, оскільки за це відповідав сам заготівельник. У підприємства не було підстав для підробки документів, або маніпулювання ними. Під час перевірок розбіжностей в первинних документах та звітах виявлено не було. Всі розрахунки здійснювалися відповідно до вимог законодавства.

Аналогічні пояснення ОСОБА_10 надала і під час апеляційного розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів не визналав та під час розгляду в суді першої інстанції пояснила, що на ТОВ «Екопродукт» працювала з лютого 2006 року на посаді економіста з бухгалтерського обліку з виконанням обов`язків касира. В обов`язки входило збір, перевірка та обробка документів по зданій худобі, про що вносила відповідні відомості до електронної бази. Між підприємством та заготівельником укладався договір - доручення, на підставі якого сторони виконували свої обов`язки та згідно якого документи мали надавати саме заготівельники. Керівництво також не вимагало від неї вносити недостовірні відомості. Вносити зміни в електронну базу неможливо, оскільки зазначені відомості відображаються у податковій звітності. Претензій зі сторони заготівельників з приводу неотримання чи недоотримання коштів не було. Розрахунки проводилися в залежності від ваги худоби. Кошти виплачувались разом з винагородою, а з 15 по 20 числа виплачувалася компенсація. Це є різними видами виплат, які оформлювалися окремими касовими ордерами. Компенсація виплачувалася на початку наступного місяця, кошти за худобу виплачувалися одразу після здачі м`яса. Заготівельникам видавала відомості, де були зазначені прізвища селян, суми для виплати. Під час здійснення перевірок порушень в її роботі виявлено не було. Могла бути помилка в коді, або людина вже померла. Коли заготівельники отримували кошти, вони завжди знали яка саме сума мала бути. Сума завжди звірялася, отримані заготівельниками кошти при ній перераховувалися. Назвати заготівельників не обізнаними не можна було. Оголошення про зміну законодавства здійснювалося у дворі, про це міг повідомляти ОСОБА_65 , але збори із заготівельниками не проводили.

Аналогічні пояснення ОСОБА_11 надала і під час апеляційного розгляду.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_26 пояснив, що в період 2012-2013 працював заготівельником, був зареєстрований як ФОП, займався закупівлею скота. Між ним та товариством був укладений договір, відповідно до якого він закуповував та здавав худобу. Які саме суми та кількість проданого зазначав не пам`ятає. Худобу скуповував у селян, про що складав та підписував квитанції. Товариство видавало квитанції, у яких зазначав ПІБ власника, який продавав худобу, ідентифікаційний код, давали довідку с/ради в якій було зазначено власника худоби, зазначав своє прізвище, вагу худоби. З продавцем розраховувався одразу, про що останній розписувався в квитанції. Худобу здавав на комбінат, де вага визначалася по туші, після її забою. Кошти виплачувалися відразу в день здачі, про що розписувався в бухгалтерських документах. Розписувався лише за ті кошти які по факту отримував. Також іноді брав гроші підзвіт, інших коштів не отримував. Ціна за худобу з селянами була договірна, на комбінаті фіксована. Кошти на компенсацію в сумі 192 тис. не отримував, підписував кожного місяця відомість, яку йому надавала ОСОБА_69 . Підписувати документи ніхто не примушував, все підписував добровільно. Роз`яснень з приводу роботи ніяких не давали. Зазначив, що сам розписувався за селян про отримання компенсації, при цьому його до цього не примушували і не вимагали.

Свідок ОСОБА_70 в суді першої інстанції показав, що був заготівельником, оформлений як ФОП. З 2008 року працював лише з ТОВ «Екопродукт». Їздили по селах, скуповували за власні кошти худобу. З с/ради брали довідку з відомостями про власника худоби, потім викупляли її за свої кошти та здавали на комбінат, де отримували за неї кошти. Оформлював одну квитанцію в якій зазначав, у кого саме придбав худобу, її вагу та відомості про оплату. Отримували кошти за вагу тушки, про що зазначав в квитанції. Ставив свій підпис в квитанції. Ніякої компенсації не отримував. Підписував документи добровільно, без примусу. Всі документи оформлював сам. Кошти за худобу та винагороду отримував, а компенсацію не отримував, але документи писав, ніхто не примушував це робити. До селян особисто не їздив, підписував сам за них, компенсацію селянам не виплачували. Кошти, вказані в квитанції відповідали фактично отриманим коштам, до дирекції претензій не мав. Були помилки лише щодо обрахунків, іноді документи перероблювали через помилки, могли не сходитися копійки. Кошти, за які селяни розписувалися, вони отримували. Шемет не примушувала його вносити дані до квитанцій чи відомостей, все писав сам.

Свідок ОСОБА_37 повідомила в суді першої інстанції, що з 2005 по 2015 була заготівельником м`яса, зареєстрована як ФОП. В 2012 році працювала з ТОВ Екопродукт. Укладала договір на поставку скота, ознайомлена була з ціною за прайсом. Їздила по селах, скуповувала скот у селян за власні кошти, після чого здавала на комбінат, за що отримувала кошти. Компенсацію перший час не отримувала, взагалі не знала про неї, документи підписувала однак не отримувала. Думала, що це все входить у вартість. Підписувала, оскільки були довірливі відносини. Відомості про отримання компенсації оформляла особисто, підписувала за людей. При цьому, не була у фінансовій залежності від товариства. Шемет іноді погрожувала, що якщо не підпише документи, не доплатить. З товариством працювала як ФОП, також працювала заготівельником на м`ясокомбінаті. На зборах товариства не була, оскільки хворіла. Заповнювала форму ПК 2 особисто, оригінал віддавала селянам, а її копію привозила та здавала на комбінат. Іноді переписували документи, оскільки неправильно вказані суми, відомість заповнювала на ті прізвища селян, які були вказані в довідках. Замість неї працював чоловік, але документи підписувала особисто.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_71 показав, що працював заготівельником м`яса, працював як ФОП. Працював з ТОВ Екопродукт в 2012 році, точно вже не пам`ятає. Працював на підставі договору, здійснював заготовку м`яса. Привозив худобу, яку купував у селян, отримував кошти. Які саме складав та видавав документи не пам`ятає. Пропрацював з товариством більше року. Не пам`ятає, чи здійснювали виплату компенсації. Пам`ятає, що була лише приймальна документація. Проблем з ТОВ Екопродукт ніколи не було, були нормальні, договірні відносини. При закупці худоби ним виписувалася форма ПК 2, складалася приймальна квитанція. Про отримання коштів ставив у відомості свій підпис, що це саме був за документ не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_16 повідомив в суді першої інстанції, що в 2012 році працював заготівельником, оформлений як ФОП. З ТОВ Екопродукт були договірні відносини. Здійснював на товариство доставку худоби. Складав форму про придбання худоби у населення, після чого привозив на комбінат, здавав на забій. Грошей на закупівлю товариство не видавало, купував худобу за власні кошти. Після забою худоби, по виходу м`яса складали документи. Ставив свій підпис в багатьох документах, не перевіряв, оскільки були довірливі відносини з товариством. Компенсацію не отримував, не знав які саме документи підписував. Кошти від підприємства отримував за товар, на який витрачав свої кошти для його придбання, про що підписував відповідну відомість. Якщо не поставить підпис, кошти не виплатять. Кошти за здану худобу отримував відразу. Прибуток отримував тоді коли міг дешевше домовитися з селянами. Шемет не давала вказівок підписувати документи за інших осіб. Іноді просила прийти ще раз, поставити підпис, оскільки документи були складені не правильно, допомагала складати документи. При закупівлі худоби у селян, документи ніякі не складав, все складав вже після здачі м`яса.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_72 показав, що в 2012 році працював заготівельником худоби, був оформлений як ФОП. Закуповував скот у населення за власні кошти, розраховувався відразу на місці. Брали довідки з с/ради з відомостями про власника худоби. Після забою скота, складали акт про здачу м`яса, та отримував кошти за отримане м`ясо. Підписував якісь документи, однак компенсацію не отримував. Підписувати документи ніхто не примушував, але кошти на компенсацію не видавали, в бухгалтерії пояснювали що це так треба. Можливо у відомості ставив підпис за селян про отримання компенсації.

Свідок ОСОБА_23 в суді першої інстанції пояснив, що в 2012 році працював заготівельником, як ФОП. Закуповував худобу у селян за власні кошти, зважував, віз на підприємство та здавав, за що отримував кошти. На кожного клієнта складалася закупочна квитанція. Забивали скот, і, відповідно до ваги м`яса, отримував виплату в цей же день. Компенсації не отримував. Бухгалтер пояснювала що вона входить в закупочну ціну. Пояснювала, що це такий порядок, тому власноруч ставив свій підпис про отримання компенсації.

Свідок ОСОБА_73 в суді першої інстанції показав, що в 2012 році працював заготівельником, як ФОП. У селян за власні кошти скуповував скот, брав довідки в с/раді. Потім здавав на комбінат та отримував кошти після забою скота, про що складалася відповідна квитанція. В даній квитанції ставив також підпис про компенсацію, однак коштів не отримував. Підписував, бо всі також підписували, ніхто не примушував силою. У відомості також ставив підпис за себе та за людей, в яких скуповував худобу. Всі документи отримував вже після забою, бачив документи особисто. Іноді документи переписували, оскільки були якісь арифметичні помилки, ознайомитися з документами завжди мав можливість, вони знаходилися у бухгалтера.

Свідок ОСОБА_24 в суді першої інстанції пояснив, що працював заготівельником м`яса на договірних умовах. Здійснював закупку за власні кошти, отримував документи від с/ради. Якби не було довідки з с/ради, не зміг би здати худобу та отримати гроші. Після закупки скота, завозив його на товариство, там його забивали, та виплачували кошти за фактично отримане м`ясо. Після підписання всіх документів отримував кошти, однак компенсацію не отримував. Розписуватися просили ОСОБА_68 та ОСОБА_69 , погрожували, що не отримає кошти, якщо не підпише. Які саме документи складали вже не пам`ятає. Гроші отримував за здане м`ясо. Співпрацював з товариством близько 3-4 років, жодних скарг не висловлював і нікуди не скаржився.

Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_20 показала, що працювала заготівельником як ФОП. В період 2012-2013 роки співпрацювала з ТОВ Екопродукт. Скуповувала за власні кошти скот, здавала на м`ясо, за що отримувала кошти. Розраховувалися завжди вчасно, однак компенсацію не виплачували, за неї навіть не розписувалася. Загальної відомості ніколи не отримувала, тільки підписувала по вказівці ОСОБА_69 . Ніхто не погрожував та не примушував, сама добровільно ставила свій підпис, оскільки довіряла. Коли забивали скот, перевіряла вагу та суму.

Свідок ОСОБА_74 в суді першої інстанції показав, що був зареєстрований як ФОП, але підприємницькою діяльністю займався лише його батько, а саме був заготівельником худоби. Він у свою чергу іноді допомагав батькові в якості водія, їздили по селах закуповували худобу, батько домовлявся про ціну у живій вазі, а в послідуючому худобу доставляли до Екопродукт. Всіма питаннями, пов`язаними зі здачею худоби, складанням документів та отриманням коштів на Екопродукт займався лише батько. Випадків, коли батькові не виплачували кошти за доставлену худобу, або випадків тиску зі сторони керівництва не було, кошти завжди виплачувалися вчасно. Особисто він жодного документа не складав, цим завжди займався батько. В послідуючому, вже коли була порушена кримінальна справа та проводилося досудове слідство, від батька та працівника прокуратури дізнався, що мала ще виплачуватися компенсація, батько йому не повідомляв чи така компенсація виплачувалася. Обвинувачених вперше побачив в суді, раніше їх не бачив.

Крім того, стороною обвинувачення не вдалося можливим з об`єктивних причин забезпечити явку свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_36 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_29 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_40 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_44 , ОСОБА_35 , ОСОБА_43 , ОСОБА_27 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , у зв`язку з чим місцевим судом задоволено клопотання сторони обвинувачення та прослухано покази зазначених свідків, допитаних іншим складом суду.

Так, вказані свідки показали, що працювали заготівельниками, були зареєстровані як ФОП, співпрацювали з ТОВ Екопродукт на підставі договору. За власні кошти здійснювали закупку худоби у селян, яку в подальшому здавали на товариство, за що одразу, після оформлення документів отримували кошти. Ціна з селянами була договірна, кошти товариство виплачувало по факту ваги тушки. Брали довідки з с/ради з відомостями про власника худоби, при цьому документи або квитанції селянам не надавалася. Самостійно заповнювали дані про селян, вказували ПІБ особи, у якої придбано худобу. Підписи за людей також ставили самостійно. Всі документи складалися по факту вже після здачі туші, при цьому знали, що мали їх оформлювати у присутності селян. Вартість зазначалася по виходу м`яса. Гроші отримували безпосередньо за м`ясо. На комбінаті був встановлений прайс, відповідно до якого знали ціну м`яса. Кошти за здану худобу, отримували того ж дня у касира, згідно з прайсом цін, іноді ціна змінювалася. З приводу компенсації у прайсі нічого не зазначалося. Вагу м`яса в документах не підробляли. Всі документи на підпис їм надавала ОСОБА_69 . Підписували все добровільно, оскільки працювали на довірливих відносинах, додаткових питань не ставили. ОСОБА_65 також запевняв, що вони все роблять правильно. Відомості про отримання компенсації підписували, однак компенсацію не отримували. Підписи у відомостях ставили особисто, суму не зазначали, іноді підписували пусті бланки. Що підписували, не завжди розуміли, однак їм пояснювали що так треба. Особисто компенсацію не отримували, селянам компенсацію також не виплачували, та ніякі кошти їм не передавали. Шемет пояснювала, що компенсація входить у вартість за здану худобу. Іноді за вказівкою бухгалтера переписували квитанції, оскільки були розбіжності в сумах, особисто квитанції не перероблювали. Розрахунок суми здійснювала Шемет. Також остання пояснювала, що кожен комбінат встановлював свою ціну, в якій було враховано і компенсацію. З питанням про виплату та отримання компенсації ніхто не звертався. Офіційних зборів на комбінаті не проводили, збиралися на вулиці, спілкувалися з приводу цін. Незаконні вимоги ніхто не давав, примусово підписувати або підробляти підписи нікого не змушували. Свідки підтвердили, що в документах містяться їх особисті підписи.

Крім цього, свідок ОСОБА_18 показав, що на той час одночасно був керівником фермерського господарства, працював як керівник господарства, та як ФОП з ОСОБА_79 . Худобу привозив здавати особисто, нікому не передоручав. Здавав худобу як від фермерського господарства та як ФОП. Був обізнаним про те, що виплачується компенсація, однак перед ТОВ «Екопродукт» це питання не ставив.

Крім того, судом першої інстанції також було безпосередньо досліджено:

- прибуткові та видаткові касові ордери на закупівлю худоби за 2012, січень 2013 (т.2-13);

- договори доручення, договори про повну матеріальну відповідальність, укладені між ТОВ «Екопродукт» та ФОП заготівельниками (т.14-15);

- копії приймальних квитанцій щодо закупівлі худоби у селян; відомості про виплачені суми компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробному підприємству м`яса у живій вазі (т.16-53);

- розрахунки розподілу сум компенсації за 2012 рік (т.54);

- протокол № 1 від 06.11.2000 щодо створення підприємства ТОВ «Екопродукт та призначення директором ОСОБА_8 (т.54 а.с.244);

- статут ТОВ «Екопродукт» та зміни до Статуту, Установчий договір ТОВ «Екопродукт». Пунктом 6.8 Статуту визначено повноваження директора ТОВ «Екопродукт» та п.6.1 встановлено, що вищим органом управління товариства є зборим учасників (т. 5 а.с.55-91);

- наказ № 1 про призначення ОСОБА_8 директором (т.54 а.с.245); - наказ № 15к про призначення ОСОБА_10 головним бухгалтером (т.54 а.с.246);

- наказ № 107 від 09.08.2008 про призначення ОСОБА_11 економістом та покладенням обов`язків касира (т.54 а.с.245);

- акт ревізії від 09.12.2013 (т. 55 а.с.23);

- акт перевірки Житомирської ОДПІ (т.3 а.с.75);

- висновки судових експертиз ;

- копії вироків.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 провів судовий розгляд згідно з вимогами ч.1 ст.337 КПК України, тобто в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів диспозитивності, рівності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись загальних засад кримінального провадження.

На переконання апеляційного суду, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було пред`явлено обвинувачення за ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України, суд першої інстанції навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку, та зазначив, з яких підстав взяв до уваги одні докази і відкинув інші, й обґрунтовано дійшов висновку про ухвалення виправдувального вироку.

Проаналізувавши письмові докази сторони обвинувачення, показання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідків, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 складу інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції обґрунтував свій висновок про необхідність виправдання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тим, що стороною обвинувачення не надано суду такої сукупності доказів, які б були достатніми для безспірного висновку про наявність в діях обвинувачених складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті.

З таким висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, та вважає, що вони ґрунтуються на оцінці перевірених в судовому засіданні доказів, які були надані стороною обвинувачення.

Зокрема, як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, ОСОБА_9 інкримінувалось, що він, будучи службовою особою заволодів чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах організованою групою та у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинили тяжкі наслідки, вчинені організованою групою.

Однак, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_9 не є суб`єктом даного кримінального провадження, оскільки останній є лише співзасновником юридичної особи - ТОВ «Екопродукт», що підтверджується протоколом № 1 від 06.11.2000, установчими договорами про заснування товариства від 06.11.2000 та від 27.12.2000, статутом ТОВ «Екопродукт», змінами до Статуту, згідно яких крім ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , засновниками є ОСОБА_80 , ОСОБА_81 . Більш того, обвинувачений ОСОБА_9 не обіймав жодної посади в ТОВ «Екопродукт». Отже, досліджені в судовому засіданні докази не доводять того, що ОСОБА_9 є службовою особою, оскільки останній, будучи в статусі одного із засновників, є володільцем частки корпоративних прав юридичної особи, і не підпадає під жодну з ознак у розумінні поняття службової особи.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, крім того, прокурорм не надано будь-яких доказів на спростування даної обставини ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 191 КК, полягає у привласненні чи розтраті винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, внаслідок наданих йому повноважень щодо цього майна, або ж привласненні, розтраті чи заволодінні майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом. Під організаційно-розпорядчими функціями розуміється здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки з управління або розпорядження державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Таким чином, відповідно до встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження ОСОБА_9 , який є лише співзасновником ТОВ «Екопродукт», проте не займав жодної посади у товаристві, не є особою, яка виконувала організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції, тобто не є службовою особою, а отже, не є суб`єктом інкримінованих йому злочинів.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні ікримінованих їм кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення посилається на акт Житомирської ОДПІ № 3902/22-01/31191807 від 13.12.2012; акт позапланової виїзної ревізії ДФІ в Житомирській області фінансово-господарської діяльності вказаного товариства № 06-07-09/082 від 09.12.2013 та висновок експерта № 4 від 11.02.2014.

Водночас, судом першої інстанції акт Житомирської ОДПІ №3902/22-01/31191807 від 13.12.2013, акт ревізії Житомирської фінансової іспекції від 09.12.2013 №06-07-09/082 та висновок експерта № 4 від 11.02.2014 визнано недопустимими доказами, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що інспекторами Житомирської ОДПІ при проведенні перевірки, за резульатами якої було складено акт Житомирської ОДПІ №3902/22-01/31191807 від 13.12.2013, грубо порушено норми п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України та не дотримано Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання законодавства, затвердженого Наказом ДПАУ від 22.12.2010 № 984, оскільки документальна перевірка має проводитись на підставі податкових декларацій, фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням сплатою податків та зборів.

Водночас, в акті зазначено про те, що вказана позапланова перевірка здійснюється на підставі листа слідчого по кримінальному провадженню, в якому слідчий зазначає, «що слідство володіє доказовою інформацією та показаннями свідків, а саме заготівельників в кількості 28 осіб, про привласнення бюджетних коштів в особливо великих розмірах, призначених для виплати компенсації».

Так, перевірка проводилася 13.12.2013 року, а пояснення свідків, на які посилається слідчий у листі і посилалися інспектори, були отримані органом досудового розслідування, згідно даних реєстру до обвинувального акту, лише в період з 18.12.2013 по 16.01.2014, що свідчить про те, що жоден із 28 заготівельників станом на 13.12.2013 не був допитаний із складанням відповідного протоколу. У свою чергу, інспектори, які проводили вказану документальну перевірку, поклали в основу своїх висновків пояснення свідків, які ще не були допитані, та прийшли до висновку, що перевіркою встановлено порушення виплати компенсації ТОВ «Екопродукт» сільськогосподарським товаровиробникам фізичним-особам за закуплене у них м`ясо у живій вазі, тобто компенсації, вважаються не виплаченими та підлягають стягненню до державного бюджету в сумі 2 767 312 грн.

Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_82 пояснила, що працювала на посаді головного інспектора ДПІ. На підставі постанови слідчого була проведена документальна перевірка за 2012-2013 рік ТОВ «Екопродукт». В ході проведення перевірки було встановлено порушення, а саме: не виплата сум компенсації більше ніж на 2 млн. грн. До такого висновку вона прийшла на підставі листа слідчого, а саме: посилання на пояснення свідків, які заперечували факт отримання компенсації. Повідомлення-рішення по результатах перевірки не приймалися, у зв`язку з проведенням розслідування. Зазначила, що під час перевірки товариством надано повний перелік первинних документів, фінансова та бухгалтерська документація, під час перевірки жодних порушень виявлено не було. Показала, що при проведенні документальної перевірки вона має право використовувати лише первинні документи, фінансові, бухгалтерські документи і не має права робити висновки на підставі показів свідків. Але, при складанні акту перевірки від 13.12.2013 вона зазначила, що порушення виявлено за результатами слідства, яке володіє доказовою інформацією та показаннями свідків, а саме заготівельників, які заперечували факт отримання ними компенсації. Пояснити суду чому вийшла за межі своїх повноважень не змогла.

Свідок ОСОБА_83 в суді першої інстанції показала, що обіймала посаду старшого державного ревізора ОДПІ. Входила до групи інспекторів, які проводили документальну перевірку товариства. Перевіряла вчасність нарахування ПДВ, ЗП та податку з доходу. Встановлено, що боргів та кредитного залишку у підприємства не було. Були виявлені незначні помилки в розрахунку за перший квартал 2012 року, а саме: невірно вказаний ІПН фізичної особи, в якої закуповували сільськогосподарську продукцію, інших порушень виявлено не було. Товариству надавався час для виправлення помилки, що у свою чергу останніми було зроблено. Перевірку щодо сум виплаченої компенсації не здійснювала, оскільки це не входило до її повноважень. Акт підписала лише в частині свого напрямку перевірки. Зазначила, що під час перевірки використовувала лише первинні документи та документи фінансової звітності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що акт Житомирської ОДПІ №3902/22-01/31191807 від 13.12.2013 складений з грубим порушенням норм Податкового кодексу України та є недопустимим доказом.

При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує, що прокурор ні під час розгляду справи місцевим судом, ні в апеляційній скарзі не навів обґрунтованих та достатніх доводів на спростування висновку суду про недопустимість зазначеного доказу.

Більш того, відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Тобто такого способу збирання доказів стороною обвинувачення, як призначення позапланової ревізії не визначено. КПК не встановлює отримання доказів шляхом призначення позапланової ревізії ані слідчими суддями, ані прокурорами, слідчими результати таких ревізій, призначених у межах розслідування кримінального провадження, є недопустимими доказами і відповідно до ч.2 ст. 86 КПК не повинні бути використані під час процесуальних/судових рішень у межах кримінального провадження.

Вказане узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою в постанові від 27 квітня 2020 року у справі № 335/2108/17 (провадження № 51-6560км19).

Крім того, на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2013 року призначено ревізію, виконання якої доручено Державній фінансовій інпекції в Житомирській області. Інспектору не надавалися повноваження опитувати сторонніх осіб, які не є працівниками підприємства «Екопродукт». Проте, з акту ревізії Житомирської фінансової іспекції від 09.12.2013 №06-07-09/082 видно, що інспектор, крім посадових осіб товариства, опитав заготівельників, які є самостійними суб`єктами підприємницької діяльності і з ТОВ «Екопродукт» знаходилися лише в договірних відносинах. Крім того, ревізія проводилася інспектором в приміщенні УМВС, куди оперативні працівники правоохоронного органу доставляли свідків, що може свідчити про позапроцесуальний вплив на останніх. З огляду на наведене, висновки, зроблені в акті ревізії, виходять за межі ухвали суду та компетенції ревізора, оскільки ревізія є документальною, а оцінка показань свідків є виключно компетенцією суду.

При цьому, згідно акту перевірки ревізор не посилається на досліджені первинні та бухгалтерські документи товариства, а виключно на пояснення опитаних ним свідків приходить до висновку про безпідставно списану з підзвіту фізичних осіб підприємців коштів спрямованих на компенсацію на загальну суму 2 520 527,30 грн. Тобто, в акті ревізії мало бути відображено, якому саме сільськогосподарському товаровиробнику фізичній особі, яка сума та в який період, як компенсація за вирощену продукцію була виплачена товариством, а ревізор вказав на невиплату заготівельникам, які не являються сільськогосподарськими товаровиробниками отримувачами компенсації.

В акті ревізії інспектор зазначив, що на підставі пояснень 26 заготівельників не виплачено компенсацію на загальну суму 2 520 527,63 грн., щодо решти заготівельників в кількості 6 осіб інспектор претензій немає, що вказує на те, що виплата компенсації сільськогосподарським товаровиробникам в сумі 246 218,40 грн. цими заготівельниками підтверджена первинними документами. При цьому, стосовно 26 заготівельників були складені і надані в розпорядження ревізора первинні бухгалтерські документи, що підтверджує факт отримання ними в касі товариства та виплату ними компенсації товаровиробникам в сумі 2 520 527,63 грн., що також документально підтверджено.

У даному випадку, усі касові ордери та видаткові відомості, які надані стороною обвинувачення як докази, з показів допитаних заготівельників підписані ними особисто, що у свою чергу свідчить про те, що у інспектора не було підстав не приймати їх до уваги при складенні висновку ревізії.

У свою чергу суми виплаченої компенсації за період з 01.01.2012 по 31.01.2013 відображені ТОВ «Екопродукт» у формі 1 ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» під кодом «148» у 2012 році та під кодом «127» у 2013 році, в розрізі кожної фізичної особи-сільськогоподарського товаровиробника. При цьому, підставою для відображення компенсації в 1ДФ слугували відомості про виплату компенсації, які надавались до бухгалтерії ТОВ «Екопродукт» саме заготівельниками. І у разі наявності підпису фізичної особи, яка отримала компенсацію, у товариства не було законодавчих підстав не відображати ці суми у формі 1ДФ. У повноваження працівників ТОВ «Екопродукт» не входили обов`язки перевірки оригіналів підписів товаровиробників, так як за достовірність поданих даних, підписів відповідно до Договорів доручення несе відповідальність заготівельник.

У відповіді на питання про заподіяну шкоду, ревізор зазначив, що це питання не входить до його компетенції, що суперечить його загальному висновку про те, що така шкода заподіяна товариству.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_84 пояснив, що працював на посаді головного державного інспектора ДФІ. Проводив ревізію на підставі бухгалтерських документів, при перевірці яких порушень не виявлено. В ході проведення ревізії мав право опитувати заготівельників, відбирав у них пояснення, на підставі яких прийшов до висновку про безпідставне списання коштів. При цьому не зміг пояснити чому не взяв до уваги опитаних ним директора та касира, а лише пояснення заготівельників. Зазначив, що такий висновок зробив на свій власний розсуд.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що під час проведення ревізії, інспектор вийшов за межі повноважень, наданих ним ухвалою суду, не дав оцінку первинним та бухгалтерським документам, не дотримався вимог проведення фінансової ревізії, у зв`язку з цим зазначений доказ також визнаний судом першої інстанції недопустимим.

З таким висновком колегія суддів погоджується також і з огляду на те, що вказаний акт ревізії отримано в порушенням вимог ч.3 ст.92 КПК України, що узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою в постанові від 27 квітня 2020 року у справі № 335/2108/17 (провадження № 51-6560км19).

В подальшому на підставі вищезазначених актів, первинних документів товариства, призначено та проведено судово-економічну експертизу, за результатами якої складено висновок №4 від 11.02.2014, згідно якого, експерт прийшов до висновку, що посадовими особами ТОВ «Екопродукт» не виплачено компенсацію на суму 2 520 585,45 грн. Незважаючи на те, що виплата загальної суми компенсації встановлена документально, що підтверджено у дослідницькій частині висновку, експерт прийшов до висновку, що на підставі пояснень 26 заготівельників, які відібрано перевіряючим ДФІ, підтверджено не виплату такої компенсації.

Проте, експерт-економіст у межах своєї компетенції проводить дослідження та надає висновки тільки на підставі документів, які відображають господарські операції. У разі, якщо дані первинних документів та документів бухгалтерського обліку суперечать обставинам та іншим доказам по справі, то оцінку таких доказів проводять лише судово-слідчі органи. При цьому, надання експертом-економістом оцінки показанням свідків, які суперечать дослідженим документам, виходить за межі його компетенції.

Водночас під час проведення економічної експертизи в розпорядження експерта надано всі первинні документи, документи бухгалтерського обліку, при перевірці яких порушень документальної обґрунтованості експертом не встановлено. А надання експертом оцінки показанням свідків (пояснення надані ревізору 26-ти заготівельниками) та припущення щодо фактичного не отримання коштів, виходить за межі компетенції експерта.

В подальшому зазначене порушення експертом встановлено рецензією Дніпропетровського НДІСЕ від 02.06.2015 та в послідуючому рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при МЮ України від 02.10.2015, яким експерта притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді призупинення дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта строком на 6 місяців та зобов`язано пройти стажування та повторно пройти атестацію ЦЕКК.

Таким чином, посилання прокурора на безпідставне визнання висновку експерта № 4 від 11.02.2014 як недопустимого доказу, не є обґрунтованими з огляду на те, що суд оцінив його допустимість на підставі положень ст. 86 КПК та обґрунтовано послався на те, що він повинен відповідати критеріям визначеним ст. 101 КПК, а саме висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновку, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи; висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, а відповідно до ст. 102 КПК у висновку має також бути зазначено опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що вказаний доказ отриманий з порушенням вимог КПК України за наведених підстав.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно не взято до уваги покази свідків-заготівельників, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як слушно зазначено судом у вироку вказані свідки зазначили, що тривалий час співпрацювали з ТОВ «Екопродукт», більшість на підставі договорів доручень. Придбання м`яса худоби здійснювалося ними самостійно у селян, при купівлі заповнювали форму КБ-2, один примірник якої вручався продавцю, однак здебільшого форму КБ-2 оформлювали при здачі м`яса на ТОВ «Екопродукт». На підставі зазначеної форми КБ-2 в подальшому ОСОБА_11 формувалася приймальна квитанція та виплачувалися кошти. Також зазначили, що на вимогу ОСОБА_11 підписували касові ордери про отримання в касі товариства компенсації для її подальшої виплати селянам, у яких закупали худобу. Після цього підробляли підписи за селян у відомостях про отримання ними компенсації, при цьому стверджували, що коштів насправді не отримували. Зазначили, що усі вони були притягнуті до кримінальної відповідальності, уклали угоду з прокурором та за вироками судів визнані винуватими у підробленні офіційних документів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не було зібрано та надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК, є правильним та ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору достатності та взаємозв`язку.

В силу вимог ч.3 ст.62 Конституції України, положень ч.2,3,4 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У п.146 справи «Барбера, Мессеге и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Отже, апеляційним судом не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, який належним чином мотивований, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: