У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2637/25

№ 1-кс/183/563/25

20 березня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2025 року за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

20 березня 2025 року прокурор Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2025 року за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

На обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що в провадженні Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2025 року за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 18 березня 2025 року приблизно о 15.00 год. за адресою: вул. Соборна, 41 в м. Перещепине Самарівського району Дніпропетровської області невстановлена особа надала ОСОБА_4 в якості застави пасопрт громадянина Україна серії НОМЕР_1 , виданий 19 листопада 2015 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками його підроблення.

19 березня 2025 рокуо 11.50 год. по 11.55 год. під час проведення огляду речей у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було вилучено пасопрт громадянина Україна серії НОМЕР_1 , виданий 19 листопада 2015 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вилучений пасопрт громадянина Україна серії НОМЕР_1 , виданий 19 листопада 2015 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постановою дізнавача Відділу поліції № 2 Самарівського Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 19 березня 2025 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі і документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом із обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи те, що вилучений під час проведення огляду речей у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначений пасопрт громадянина України має значення речового доказу по вищевказаному кримінальному провадженню та з метою забезпечення його збереження, використання у доказуванні, недопущенні його відчуження або знищення, а також проведення ряду судових експертиз та інших слідчих дій, необхідно накласти арешт на вищевказаний документ.

У звязку з наведеним, у клопотанні прокурор, посилаючись на вимоги ст. ст. 131-132, 167, 168, 170-171, 237 КПК України, просив суд:

- з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт у вигляді заборони відчужувати, розпоряджатись та користуватись вилученим майном в ході огляду 19.03.2025 року, а саме на паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 19 листопада 2015 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання прокурор та власник майна не з`явилися, прокурор звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутності.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, приходжу до нижченаведеного.

Встановлено, що 19.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000007:

-правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України;

-короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: в ході досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.03.2025 року за № 0000006 за ч. 1 ст. 190 КК України, було встановлено факт використання завідомо підробленого документа, а саме паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 19.11.2014 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЖЄО № 916 від 19.03.2025 року);

-орган досудового розслідування Самарівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Відповідно до протоколу огляду речей від 19.03.2025 року в період з 11.50 до 12.15 під час проведення огляду речей у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено та вилучено пасопрт громадянина Україна серії НОМЕР_1 , виданий 19 листопада 2015 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками його підроблення.

Вилучений пасопрт громадянина Україна серії НОМЕР_1 , виданий 19 листопада 2015 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постановою дізнавача Відділу поліції № 2 Самарівського Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 19 березня 2025 року було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та залишено в матеріалах ланого криміанального провадження.

Частиною 5 статті 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч.1 ст. 116 КПК України, 1. Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як зазначалося вище, огляд під час якого вилучене майно проведено 30 січня 2025 року.

З клопотанням про арешт майна прокурор звернувся 30 січня 2025 року в той же день після вилучення майна, тобто, з дотриманням строку звернення з зазначеним клопотанням.

У відповідності до ст. 167 КПК України,

1. Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

2. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На підставі ст. 168 КПК України ,

1. Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

2. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

На підставі ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1, п. 4 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаного речового доказу може призвести до його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, оскільки відомості, які будуть встановлені під час проведення експертних досліджень можуть підтвердити або спростувати вину особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що зазначений у клопотанні документ є речовим доказом у кримінальному провадженні, для проведення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі речового доказу, а також з метою проведення ряду судових експертиз та інших слідчих дій вважаю, що наявні правові підстави для накладення арешту на зазначений документ (пасопрт), оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що останній є основним обєктом і доказом вчинення кримінального правоворушення та підлягає збереженню.

При цьому, прокурор у клоптанні просить накласти арешт на паспорт громадянина України, з метою забезпечення збереження речових доказів з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу на приписи п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 02.09.1993 року № 3423 ХІІ, згідно якого паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Таким чином, накладення арешту на паспорт громадянина України, з позбавленням права на відчуження та розпорядження ним неможливий, оскільки паспорт є документом (а не майном), що посвідчує особу й підтверджує громадянство, паспорт не може бути відчужено, ним не можливо також розпоряджатися.

Відповідно п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місцем зберігання арештованого майна в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя доводить до відома власника, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Враховуючи наведене, клопотання про арешт майна обгрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 170, 171, 172, 372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

клопотання клопотання прокурора Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2025 року за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт у вигляді заборони користуватися вилученим під час огляду речей 19.03.2025 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 19 листопада 2015 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештований паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 19 листопада 2015 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000007 від 19.03.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвалу проголошено о 15.00 год. 20 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1