В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальну справу №308/17683/24 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001675 від 22.08.2024 року, про обвинувачення,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ужгород, Закарпатської області, громадянки України, українки, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, офіційно не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України ,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

21 серпня 2024 року о 02 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , з метою викрадення чужого майна, прибула до багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , та шляхом вільного доступу, через незачинені двері під?їзду 4, ввійшла в середину будинку.

В подальшому, реалізуючи свій протиправний умисел та діючи з прямим умислом, таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливим мотивом з метою особистого збагачення, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 піднялась на 5-й поверх будинку, та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, з коридору, біля квартири АДРЕСА_3 , таємно викрала велосипед марки «Leon» Super Junior 26», після чого разом із викраденим майном покинула місце події, тим самим своїми діями завдавши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на суму 10 700,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому. По суті фактичних обставин справи пояснила, що в один із днів серпня 2024 року в нічний час доби прибула до багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , та шляхом вільного доступу, через незачинені двері під?їзду , ввійшла в середину будинку після чого піднялась на 5-й поверх будинку та з коридору, викрала велосипед, який стояв біля квартири. Після чого викрадений велосипед віддала особі ромської народності, який розібрав його на деталі. Заявлений потерпілою ОСОБА_6 , цивільний позов на суму 7200,00 грн. визнала. Зокрема зазначила, що нею було відшкодовано потерпілій 3500,00 грн. у вартість викраденого майна.

Потерпіла ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Окрім того, зазначила, що обвинуваченою ОСОБА_3 відшкодовано їй матеріальну шкоду у розмірі 3500,00 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_6 просить суд стягнути з ОСОБА_3 залишок невідшкодованих коштів у сумі 7200,00 грн.

Враховуючи,що потерпіла не була свідком, очевидцем вказаної події, з огляду на наявність заяви потерпілої про розгляд без участі, зважаючи на відсутність заперечень зі сторони інших учасників процесу, суд, керуючись ст. 325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за її відсутності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачена не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 12.08.2022 Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб і який в подальшому неодноразово продовжено.

Відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченої ОСОБА_3 яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараною у повній відповідності із законом.

Обвинувачена на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждала, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає її осудною та відповідальною за скоєне.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином , вчиненим умисно та особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, по медичну допомогу в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» не зверталася та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_3 всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання на певний строк у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та можливість виправлення обвинуваченої без відбування нею призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до неї положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням їй обов`язків згідно ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченої будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

Цивільний позов.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 10700,00 грн., який прийнятий до розгляду на підставі ухвали суду від 16.01.2025 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно -небезпечне діяння. Це означає, що законодавець обмежив часові рамки пред`явлення позову.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 4ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 визнала цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 7200,00 грн.

Окрім того, потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву, згідно якої зазначила, що обвинуваченою ОСОБА_3 відшкодовано їй матеріальну шкоду у розмірі 3500,00 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_6 просить суд стягнути з ОСОБА_3 залишок невідшкодованих коштів у сумі 7200,00 грн.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення , а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану встановлена вироком суду.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України- кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання позову відповідачем ОСОБА_3 на суму 7200,00 грн., та заяву потерпілої ОСОБА_6 про зменшення суми такого відшкодування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягають до часткового задоволення , а з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 7200,00 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Процесуальні витрати

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи в сумі 1591,80 грн., тому вони підлягають стягненню з обвинуваченої.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на засуджену ОСОБА_3 обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 7 200,00 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1591,80 гривень за проведення судової експертизи.

Речові докази по справі:

- два велосипедні колеса з маркуванням "CST Patrol" - після вступу вироку в законну силу повернути власнику.

- 2 шт. пластикових, велосипедних бризковиків, тримач для сидіння з маркуванням "Leon" та 2 шт. світловідбивачів, які разом були поміщені до спец.пакету НПУ WAR 1675185 -після вступу вироку в законну силу повернути власнику.

- 2 відеозаписи під назвою: Тлехаса 16 відео 1 та Тлехаса 16 відео 2, які відкопійовано на оптичний носій інформації CD-R диск - після вступу вироку в законну силу залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1