Провадження № 1-кс/487/994/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001771 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України,

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001771 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України. Закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні у встановлений законом строк, який спливає 25.01.2025 року, не представляється за можливе, зокрема через необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а саме: провести та отримати висновок призначеної 02.12.2024 судово-психіатричної експертизи відносно підозрюваного ОСОБА_5 , проведення якої призначено на 11.02.2025 та висновок якої планується отримати у третій декаді лютого 2025 року; повідомити ОСОБА_5 про підозру в кінцевій редакції на підставі аналізу зібраних в ході досудового розслідування доказів; виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України з підозрюваними і захисниками та надати їм достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та хоча строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження згідно ч. 5 ст. 219 КПК України не включається у строки, передбачені цією статтею, однак наступний строк для виконання вимог ст. ст. 291, 293 КПК України є строком досудового розслідування, оскільки згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється до дня звернення до суду з обвинувальним актом; скласти та направити до суду обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується кримінальне провадження № 0001771 від 25.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.03.2022 громадянин ОСОБА_5 , відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.03.2022 за № 43, був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2022 № 68, ОСОБА_5 призначено на посаду дизеліста електрика відділення енергетичного забезпечення 1 підрозділу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення, справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 20.03.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Згідно ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців певні обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з положеннями ст. ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, технічне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна. Особи, винні у порушенні вимог цього Закону притягаються до відповідальності згідно із законом.

Пунктами 13, 15 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання майна військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225 визначено, що військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників; умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати.

Порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно-правовими актами і нормативними документами Міноборони та документацією заводів-виробників.

Також, згідно вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX, установлено, що військовослужбовці зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоди. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Однак, незважаючи на вищевикладене, солдат ОСОБА_5 , діючи в порушення зазначених вище вимог законодавства із злочинною недбалістю, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, допустив їх порушення за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи у АДРЕСА_1 , на підставі Наказу МОУ №232 від 29.04.2016 «Про речове забезпечення військовослужбовців ЗСУ за ДССТ», відповідно до картки №553 та роздавальної відомості за №209/227 від 02.04.2022 отримав наступне майно: мішок спальний вартістю 1004,82 грн., каремат (килим спальний ізоляційний) вартістю 153 грн., балістичний жилет у комплекті вартістю 25634, 73 грн., балістичний шолом вартістю 11523, 49 грн., сумку транспорту вартістю 1892,88 грн., тобто 5 предметів загальною вартістю 40208 грн. 92 коп.

У подальшому, у період проходження служби у військовій частини НОМЕР_1 , перебуваючи у АДРЕСА_1 , 06.03.2024, приблизно о 09.00 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи службу посаді дизеліста електрика відділення енергетичного забезпечення 1 підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16, 17, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», п.п. 13, 15 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання майна військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, діючи із необережністю, а саме із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, при невідомих обставинах втратив видане йому в користування вищевказане військове майно, чим спричинив шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 у розмірі 40208 грн. 92 коп.

За викладених обставин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України.

25.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у втраті ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, вчиненої в умовах воєнного стану.

23.12.2024 керівником Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001771 від 25.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України до трьох місяців, який спливає 25.01.2025.

Однак закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні у встановлений законом строк, який спливає 25.01.2025, не представляється за можливе, зокрема через необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 ; протоколами допитів свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

З дня повідомлення особі про підозру, за змістом ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене: протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 КПК України; протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною другою статті 298-4 КПК України; протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті; шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину; дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 КПК України, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 КПК України: 1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.

Згідно ч. 1 ст. 2951 КПК України, випадках, передбачених статтею 294 КПК України, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.

За змістом частин 4 та 5 ст. 2951 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.

Крім підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, якщо слідчий не доведе, що додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, а також якщо досліджені під час вирішення цього питання обставини свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру, та/або підозрюваний причетний до цієї події кримінального правопорушення.

В судовому засіданні стороною обвинувачення доведено, що закінчити досудове розслідування протягом трьох місяців неможливо, оскільки необхідно: провести та отримати висновок призначеної 02.12.2024 судово-психіатричної експертизи відносно підозрюваного ОСОБА_5 , проведення якої призначено на 11.02.2025 та висновок якої планується отримати у третій декаді лютого 2025 року; повідомити ОСОБА_5 про підозру в кінцевій редакції на підставі аналізу зібраних в ході досудового розслідування доказів; виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України з підозрюваними і захисниками та надати їм достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та хоча строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження згідно ч. 5 ст. 219 КПК України не включається у строки, передбачені цією статтею, однак наступний строк для виконання вимог ст. ст. 291, 293 КПК України є строком досудового розслідування, оскільки згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється до дня звернення до суду з обвинувальним актом; скласти та направити до суду обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

02.12.2024 у вказаному кримінальному провадженні призначено судово-психіатричну експертизу підозрюваного ОСОБА_5

08.01.2025 року на адресу Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) надійшло повідомлення від Миколаївської філії судових експертиз ДУ «Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я» про те, що проведення експертизи за участю підозрюваного ОСОБА_5 призначено на 11.02.2025 на 13.00.

Крім того у повідомленні зазначено, що проведення судово-психіатричної експертизи висновок експерта буде складено упродовж 20 днів.

Проведення зазначених слідчих та процесуальних дій має важливе значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі мотиву, ступеня вини підозрюваного, для правильної кваліфікації його дій, а також для з`ясування наявності пом`якшуючих чи обтяжуючих вчинення злочину обставин, відповідно до завдань кримінального провадження згідно ч. 2 КПК України з метою захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Закінчення досудового розслідування в межах строків, визначених п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України (протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину), є неможливим у зв`язку із особливої складністю кримінального провадження, тривалістю проведення судових експертиз, великим обсягом та специфікою процесуальних та слідчих дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування.

Проведення вищевказаних слідчих та процесуальних дій мають суттєве значення для доведення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суді.

Згідно ч. 2 ст. ст. 2951 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані зазначити у відповідному клопотанні найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування.

З наведеного слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні обґрунтування вбачається, що найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування для проведення та завершення процесуальних дій, складає п`ять місяців з моменту повідомлення про підозру. Згідно ч. 3 ст. 294 КПК України такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 КПК України, лише слідчим суддею.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що провести вищевказані слідчі та процесуальні дії у передбачений законом строк є неможливим з об`єктивних причин, враховуючи тривалість проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, ступень складності кримінального провадження, особливості розслідуваного злочину, а за такого клопотання підлягає задоволенню.

При цьому слідчий суддя враховує, що продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні сприятиме досягненню виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, та виконанню вимог ст. 9 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 219, 294, 295, 295-1, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001771 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, до п`яти місяців, а саме: до 25.03.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошено 28.01.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1