Провадження №: 1-кс/336/52/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в залі суду клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001750 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення,

передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, ч. 4 ст. 152 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Виноградів Закарпатської області, громадянина України, українець, який має базову середню-спеціальну освіту, неодружений, дітей на утриманні не має, військове звання солдат, стрілець ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

за участі сторін кримінального провадження, з боку обвинувачення: прокурора Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , з боку захисту: захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному проваджені 0001750 від 15.11.2024, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наступних підстав.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та проходячи службу за мобілізацією на посаді стрільця піхотного відділення піхотного взводу піхотної роти, на початку червня 2024 року, маючи умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, знаходячись в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на задоволення статевої потреби, посягаючи на статеву недоторканість неповнолітнього потерпілого, користуючись його безпорадним станом, який виражається у тому, що останній не міг розуміти вчинюваних з ним дій і чинити опір, тримаючи свій статевий член руками ввів його в ротову порожнину неповнолітнього ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив всі протиправні дії відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , які вбачав за необхідне для задоволення статевої потреби.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 152 КК України, тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, (зґвалтування), неповнолітньої особи.

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та проходячи службу за мобілізацією на посаді стрільця піхотного відділення піхотного взводу піхотної роти, на початку червня 2024 року, маючи умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, знаходячись за місцем мешкання малолітнього в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , з малолітнім потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на задоволення статевої потреби, посягаючи на статеву недоторканість малолітнього потерпілого, користуючись його безпорадним станом, який виражається у тому, що останній не міг розуміти вчинюваних з ним дій і чинити опір, тримаючи свій статевий член руками ввів його в ротову порожнину малолітнього ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив всі протиправні дії відносно малолітнього ОСОБА_8 , які вбачав за необхідне для задоволення статевої потреби.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років незалежно від її добровільної згоди.

15.11.2024 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєні вказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

«16» листопада 2024 року, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

«21» листопада 2024 року, ОСОБА_5 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру, передбаченого ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 17.11.2024 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до 13.01.2025 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину. Щодо ризиків прокурор посилався на той факт, що підозрюваний будучи раніше судимим, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову скоїв злочин. ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду та вчините інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілого, свідків вказаного правопорушення. Отже на думку прокурора наявні ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник та підозрюваний не заперечували проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання, із доданими матеріалами кримінального провадження у копіях, вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частина 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст 176 цього Кодексу. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкцією ч. 4 ст. 152 КК України визначено покарання за вчинення зазначеного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років.

Слідчим суддею встановлено, що 15.11.2024 відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення внесено за 0001750 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, на підставі заяви потерпілого. Досудове розслідування здійснюється ВП №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

16.11.2024 року під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, що підтверджено копією повідомлення.

«21» листопада 2024 року, ОСОБА_5 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру, передбаченого ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України.

На переконання судді, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152 та ч. 4 ст. 152 КК України в достатньому ступені підтверджена наступними доказами: протоколом допиту малолітнього потерпілого.; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом огляду предмета та іншими.

При цьому, вагомість доказів, які є достатньою підставою для обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та обрання їй запобіжного заходу, навіть і найбільш суворого, не може бути та не повинна бути такою ж переконливою, як для здійснення судом висновку про винуватість особи у скоєнні злочину.

Прокурором в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення., впливати на потерпілих та свідків. Їх наявність об`єктивно підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Також, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, крім обставин, зазначених у ст.177 цього Кодексу, серед іншого, враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Так, злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 згідно зі ст.12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний, який раніше судимий за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову скоїв кримінальне правопорушення відносно неповнолітнього.

Крім того, встановлено, що підозрюваний не одружений, даних на підтвердження наявності малолітніх або неповнолітніх дітей, інших осіб на утриманні суду не надано, наявність стійких соціальних зв`язків в місці його постійного проживання наявними доказами не підтверджена, у тому числі наявність в нього родини. Вказані обставини свідчать на користь суттєвості та вагомості ризиків, про які вказав прокурор.

Враховуючи наведене, на переконання слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що, знаходячись на волі, усвідомлюючи суворість можливого покарання, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування (суду), та вчинити інші кримінальні правопорушення, що безумовно є ризиками, передбаченими п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які визнаються підтвердженими під час розгляду клопотання, як і ризик відповідно до п. 3 вказаної норми, щодо впливу на свідка й неповнолітніх потерпілих.

13.01.2025 року керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_12 прийнято постанову якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001750 від 15.11.2024 року до трьох місяців до 16.02.2025 року.

Враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.02.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Крім того, за змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, також те, що особливо тяжкий злочин було вчинено відносно неповнолітньої особи, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу в вигляді застави.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 177, 178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 205-206, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.02.2025 року включно, в межах строків досудового розслідування.

Визначити строк дії ухвали до 16 лютого 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1