справа № 208/3418/24
№ провадження 1-кп/208/197/25
ВИРОК

Іменем України

03 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши справу кримінального провадження № 0000432, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.06.2023 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 4 ст. 185, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів проти чужої власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Приблизно о 14.20 годині 31.03.2024 року, ОСОБА_10 перебував біля будинку 23 по вул. М. Грушевського, м. Кам`янське Дніпропетровської області, де зустрів малознайомого ОСОБА_11 , який розмовляв по мобільному телефону.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на заволодіння будь-яким способом мобільним телефоном потерпілого, ОСОБА_10 вступив з ОСОБА_12 в розмову, та увійшовши до того в довіру, попросив надати мобільний телефон нібито для здійснення телефонного дзвінка, в дійсності не маючи наміру в подальшому його повернути.

ОСОБА_12 , довіряючи ОСОБА_10 , та будучи впевненим, що той поверне йому мобільний телефон після здійснення телефонного дзвінка, погодився та добровільно передав останньому своє майно.

Бабаскін, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння будь-яким способом мобільним телефоном ОСОБА_12 , діючи повторно, з корисливих мотивів, утримуючи мобільний телефон при собі, попрямував вздовж вулиці М. Грушевського м. Кам`янське та повернув у двір будинку АДРЕСА_2 , намагаючись залишити місце вчинення злочину, однак його протиправні дії були помічені потерпілим, який почав бігти за ним, вголос вимагаючи повернення викраденого майна та припинення злочинних дій.

В цей момент у ОСОБА_10 , який усвідомлював, що його злочинні дії розпочаті як заволодіння майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), помічені потерпілим, який намагається його наздогнати та припинити його протиправні дії, раптово виник умисел на продовження своїх протиправних дій як відкритого викрадення чужого майна.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого вже на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_10 діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, незважаючи на вимоги потерпілого зупинитись та повернути викрадене ним майно, залишив місце вчинення злочину, отримавши реальну можливість розпоряджатись мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 4A» вартістю 1 122.50 гривень.

В подальшому, ОСОБА_10 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на зазначену вище суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив суду наступне.

Потерпілий ОСОБА_12 є його знайомим, у них були неприязні стосунки, але вони до розгляду справи не відносяться. Дата, місце та час, вказані в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

В зазначений час він з товаришем йшов по вул. М. Грушевського, де побачив потерпілого, який розмовляв по телефону. Підійшовши до ОСОБА_12 , попросив у нього телефон для дзвінка. Спочатку, дійсно зателефонував один раз, а далі, маючи намір на заволодіння телефоном, тільки робив вигляд, що здійснює дзвінок та чекав на відвернення уваги. Потерпілий не відволікався від нього, і він утримуючи телефон став тікати від нього. ОСОБА_12 став голосно кричати йому, прохав зупинитися, повернути майно, але він втік. Телефон продав знайомому, коштами розпорядився на власний розсуд.

Жалкує про вчинене, вину визнає повністю.

В системі судів загальної юрисдикції судова практика вищих судових інстанцій виступає орієнтиром як для нижчих судів, так і для інших правозастосовних органів. Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд України забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Правова позиція Верховного Суду в рішенні від 09.12.2021 року у справі № 487/4245/18, полягає в тому, що: «Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Водночас регламентований ст. 62 Конституції України та закріплений у ст. 17 КПК України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого»

Судовий розгляд справи не здійснюється судом у відповідності до положень ст. 349 КПК України, і тому матеріали справи оголошені судом відповідно до встановленого порядку.

Окрім повного визнання ОСОБА_10 своєї вини у відкритому викраденні чужого майна потерпілого ОСОБА_11 , вона повністю підтверджується наступними доказами дослідженими під час судового розгляду справи:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив суду, що з ОСОБА_13 знайом тільки візуально. Відносин між ними не було ніяких.

31.03.2024 року, приблизно біля 15.00 години, він знаходився біля магазину «Велес» по вулиці Сорочинській (Ніколенко), де розмовляв по телефону. У цей час підійшов ОСОБА_14 зі своїм товаришем та попросив у нього телефон для дзвінка. Він погодився та передав ОСОБА_10 свій телефон. Спочатку ОСОБА_10 розмовляв по мобільному, потім почав став з телефоном тікати. Він побіг за ним, кричав та просив повернути його майно, але ОСОБА_14 втік.

На теперішній час телефон йому повернуто. Претензій до ОСОБА_10 не має, просить останнього суворо не карати.

- витягом з ЄРДР від 01.04.2024 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ст. 190 ч.2 КК України, з фабулою, що 31.03.2024 року приблизно о 15.00 годині, невстановлена особа, перебуваючи поблизу буд. 23 по вул. М.Грушевського у м. Кам`янське, шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном марки «Xiomi Redmi Note 4A», білого кольору, який на праві власності належить ОСОБА_11 , чим завдано майнового збитку останньому (т.2 а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 з вищезазначеними обставинами, документами по придбанню викраденого телефону IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 (т.2 а.с. 16, 26);

- витягом з ЄРДР від 01.04.2024 року, як підстави зміни попередньої правової кваліфікації, з правовою кваліфікацією за ст. 186 ч.4 КК України (т.2 а.с. 101);

- протоколом огляду місця події, згідно якого зафіксована обстановка на місці вчинення злочину ділянці місцевості розташованої біля магазину «Дім м`яса», «Аптека низьких цін» будинку № 23 по вулиці М. Грушевського в м. Кам`янське, та фото таблицею до даної слідчої дії (т.2 а.с. 9-15);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2024 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_10 , як раніше знайомого йому чоловіка, який 31.03.2024 року, приблизно о 14.20 годині, отримавши у користування його мобільний телефон для здійснення дзвінків, зник у невідомому напрямку, фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 28-32);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.04.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_10 , як раніше знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , який 31.03.2024 року, приблизно о 14.20 годині, перебуваючи біля будинку № 23 по вулиці Михайла Грушевського у м. Кам`янське отримав у тимчасове користування для здійснення дзвінка від незнайомого йому чоловіка телефон, після чого пішов у невідомому напрямку, фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 68-72);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.04.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_10 , як раніше знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , який 31.03.2024 року, приблизно о 21.00 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , надав йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4A» в залог, фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 38-42);

- протоколом огляду добровільно вижатого ОСОБА_16 мобільного телефону «Xiaomi Redmi 4A», біло-золотистого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , яким зафіксовано його індивідуальні ознаки, фототаблицею даної слідчої дії, речовим доказом по справі (т.2 а.с. 43, 44-47, 48-49);

ІМЕІ вилученого телефону відповідає індивідуальним ознакам майна зазначеного в документах наданих потерпілим ОСОБА_17 .

- висновком судової товарознавчої експертизи № 1278 від 04.04.2024 року, згідно якого ринкова вартість, з урахування зносу, мобільного телефону «Xiaomi Redmi 4A», біло-золотистого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , станом на 31.03.2024 року складає 1 122,50 гривень (т.2 а.с. 58-65);

- протоколом огляду від 08.04.2023 року, відео файлу «Archive_36751937.avi», який містяться на оптичному диску за участі потерпілого ОСОБА_11 , яким встановлено: відеозапис ведеться із камери відеоспостереження установленої на перехресті вул. Ніколенко та вул. М. Грушевського у м. Кам`янське. У нижньому кутку ліворуч зазначено «31.03.2024 14:23:00.405», що вказує на дату та час ведення запису, у правому нижньому кутку зазначено номер камери - Camera 88. Об`єктив даної камери фіксує перехрестя вулиць Ніколенко та M.Грушевського у м. Кам`янське, при цьому об`єктив спрямований на вул. М. Грушевського (у верхньому лівому кутку) та на вул. С. Слісаренка (правий верхній кут)

При подальшому перегляді встановлено, що о 14:23:40 особа чоловічої статі (далі - Чоловік №1) вибігає з вул. Ніколенко та прямує по вул. М. Грушевського та завертає до двору буд. 23 по вул. М. Грушевського. Візуально встановлено, що чоловік №1 одягнений у темний одяг. В подальшому по маршруту чоловіка №1 рухається особа чоловічої статі (далі - Чоловік №2). О 14:24:04, візуально встановлено, що чоловік №2 також одягнений у темний одяг. З перегляду встановлено, що чоловік №2 рухається повільніше за чоловіка №1.

Встановити візуально осіб на відео не є можливим. Об 14:25:00 год. відеозапис припиняється.

Як пояснив ОСОБА_11 , чоловік №1, який вдягнений у темний одяг, являється чоловік, який 31.03.2024 приблизно о 14:20 год. попрохав у нього його мобільний телефон для здійснення дзвінку, а в подальшому зник з місця в напрямку двору буд. АДРЕСА_2 , впізнає за темним одягом та часом події, що трапилася, в особі чоловіка №2 впізнає себе, пояснивши, що коли чоловік №1 побіг в напрямку двору буд. АДРЕСА_2 з наданим у тимчасове користування мобільним телефоном, то він побіг за ним з метою наздогнати чоловіка №1 та отримати назад свій власний мобільний телефон. Впізнає чоловіка №1, як раніше впізнаного за фотознімками чоловіка на ім`я ОСОБА_7 , фото таблицею даної слідчої дії (т.2 а.с. 80-83);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2024 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 , знаходячись на місці скоєння кримінального правопорушення, пояснив події, які мали місце 31.03.2024 року приблизно о 14.20 годині.

В цей час він зустрів двох хлопців, один з яких попрохав зателефонувати. Візуально раніше його бачив на районі, де проживає. Надав телефон останньому. Той, що взяв пристрій, був у толстовці та кепці, чорнявий, а другий у джинсах темного кольору, також був чорнявим, проте раніше йому був не знайомий. Він присів на парапет. Чоловік, у якого перебував телефон, почав відходити до перехрестя вулиць М.Грушевського та ОСОБА_18 , після чого побіг до верху вулиця М. Грушевського. Побачивши, що особа тікає, він почав бігти вслід, завернувши у двір будинку АДРЕСА_2 . У дворі він побачив цього хлопця, який продовжував бігти. Вже поблизу будинку 96 по вулиці Яворницького побачив, як особа зупинилась. Він, добігши до нього, почав кричати, щоб той зупинився та віддав мобільний телефон, однак вказана особа, побачивши його, продовжив тікати. Прямуючи до вулиці Ніколенко, де розташовані труби, він перечепився. Вставши виявив, що в полі зору цього хлопця не має. Відеозаписом на оптичному диску до даної слідчої дії (т.2 а.с. 103-107)

Відеозапис слідчої дії переглянуто під час проведення судового розгляду.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_15 , знаходячись на місці скоєння кримінального правопорушення, пояснив події, які мали місце 31.03.2024 року приблизно о 14.20 годині.

Повідомив, що він йшов з ОСОБА_10 зі сторони вулиці ОСОБА_18 , в напрямку вулиці Михайла Грушевського. ОСОБА_14 зустрівся зі своїм знайомим, сам він цю особу раніше не знав. Розмовляючи з цим чоловіком, ОСОБА_10 попросив подзвонити з мобільного телефону. Потерпілий та ОСОБА_14 сиділи на парапеті. Потерпілий надав телефон для здійснення дзвінка. ОСОБА_10 намагаючись подзвонити, відійшов в напрямку перехрестя вулиці ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Знаходячись в певний момент на дистанції 15-20 метрів від потерпілого, ОСОБА_14 крикнув потерпілому, що той винен йому грошей і побіг вгору по вулиці Михайла Грушевського. Потерпілий одразу попрямував за ОСОБА_14 , кричав, щоб той повернув йому телефон. Чи наздогнав він ОСОБА_10 , йому не відомо. Відеозаписом на оптичному диску до даної слідчої дії (т.2 а.с. 108-111);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2024 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на місці скоєння кримінального правопорушення, пояснив події, які мали місце 31.03.2024 року приблизно о 14.20 годині.

В цей час, він зустрівши свого знайомого ОСОБА_20 , у якого взяв мобільний телефон для дзвінка та сказав, що забирає останній в рахунок боргу, поки той не віддають йому кошти. Потім, здійснюючи телефонний дзвінок, пішов з зазначеного місця у напрямку Димитрівського переїзду. За ним попрямував потерпілий, який його не наздогнав. ОСОБА_10 повідомив, що під час зазначених подій з ним перебував його товариш ОСОБА_15 .. У нічний час доби, ОСОБА_14 продав мобільний телефон раніше знайомій особі на ім`я ОСОБА_21 . Відеозаписом на оптичному диску до даної слідчої дії (т.2 а.с. 138-141)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_10 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає повне визнання своєю вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання ОСОБА_10 , суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, і за відсутністю обставин передбачених ст. 69 КК України саме таке покарання судом і застосовується.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, яке по суті є другорядною, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Вирішуючи питання обрання міри покарання ОСОБА_10 , суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти чужої власності, скарг за місцем мешкання на нього не надходило, перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання психоактивних речовин із шкідливими наслідками, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, враховує обставини які пом`якшують його покарання, відсутність обставин які його обтяжують, принцип індивідуалізації покарання.

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням повного аналізу досліджених матеріалів справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення та доводів сторони захисту, позиції потерпілої сторони.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи наведене, принцип індивідуалізації покарання, суд вважає за достатнє визначити йому міру покарання в мінімально встановленій санкції, яка сама по собі є достатньо суворою за вчинення цього злочину в умовах воєнного стану.

На думку суду, покарання яке встановлюється до відбуття його обвинуваченим, є законним, обґрунтованим та справедливим, таким, що повністю відповідає обставинам вчинення кримінального правопорушення та наслідкам які настали, є достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого і попередження вчиненням нових кримінальних правопорушень.

26.06.2023 року ОСОБА_10 засуджений вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.4 ст. 185, 75, 76 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки.

ОСОБА_22 , вчинено ОСОБА_10 в період відбуття покарання з випробуванням.

Статтею 71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, при цьому остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі, визначеному у розмірі який незначною мірою перевищує мінімально встановлений розмір, здатен забезпечити подальше виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину, тобто є законним і справедливим.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч. 1, 3 КК України, до призначеного покарання частково, у виді 1 місяця позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.06.2023 року, остаточно призначивши ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_7 , покарання рахувати з дня його затримання, з 12.04.2024 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по проведенню товарознавчої експертизи в сумі 200 гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4A», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 знявши арешт з майна, залишити у власника.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити тримання під вартою.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1