Справа № 274/9678/24
Провадження №1-в/0274/1483/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження за поданням ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузаки Камінь-Каширського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 грудня 2011 року за ч. 2 ст. 156 КК України до 5 років позбавлення волі;

- вироком Івано-Франківського міськрайонного суду від 06 травня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі;

- вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2021 року за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, -

в с т а н о в и в:

На розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло подання ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" з проханням на підставі п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 71 КК України, визначити порядок застосування покарання засудженому ОСОБА_3 за вироками Монастирського районного суду Тернопільської області від 14.12.2021 та 08.01.2024.

Прокурор, представник ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73) та засуджений в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, звернулися з заявами про розгляд провадження без їх участі.

Суд не визнає явки прокурора, представника виправного центр та засудженого в судове засідання обов`язковою, а відтак вважає за можливе розглянути заяву без їх присутності.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків можливе, якщо виявиться, що стосовно засудженого існує вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, який постановив останній за часом вирок (п.п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року за № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків»).

Не підлягають розгляду під час виконання вироків, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову, зокрема призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання за кількома вироками не було вирішено (п.п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року за № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків»).

Судом встановлено, що вироком Монастирського районного суду Тернопільської області від 14.12.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 (два) роки. Вирок набрав законної сили 14.01.2022.

Вироком Варвинського районного суду від 13.04.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1, 2, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутого покарання за вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, призначеного у виді 3 (років) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Вирок набрав законної сили 16.05.2023.

Вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, визначеним за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяців. Зараховано у строк покарання за даним вироком частково відбуте покарання за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з часу відбуття покарання за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року. Вирок набрав законної сили 23.12.2023.

Вироком Монастирського районного суду Тернопільської області від 08.01.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023 року, визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці. Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з часу звернення вироку Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року до виконання. Вирок набрав законної сили 08.02.2024.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 05.06.2024 постановлено, що за наявності щодо засудженого ОСОБА_3 вироку Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, вироку Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2023, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, та вироку Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.01.2024, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці. Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023 до виконання, зарахувавши таким чином покарання, відбуте частково за попередніми вироками. Ухвала набрала законної сили 13.06.2024.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 20.11.2024 приведено вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023 року та вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2023 року щодо ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, звільнено ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, та від покарання, призначеного вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2023 року за ч. 2 ст. 185 КК у виді 3 років позбавлення волі - у зв`язку з усуненням караності діянь цим законом. Постановлено вважати ОСОБА_3 засудженим за вироками Монастирського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України (3 роки 6 місяців позбавлення волі) та Монастириського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2024 року за ч. 3 ст. 185 КК України (4 роки позбавлення волі). Остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 за наведеними вироками підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст.ст. 537, 539 КПК України про застосування покарання за наявності кількох вироків. Ухвала набрала законної сили 28.11.2024.

Таким чином, після звільнення ОСОБА_3 від призначених покарань за вироками Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.04.2023 року та Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2023 року, відносно останнього існують два невиконані вироки, а саме Монастирського районного суду Тернопільської області від 14.12.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, за яким його засуджено на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з встановленням іспитового строку 2 роки та Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.01.2024 року за ч. 3 ст. 185 КК України, за яким його засуджено на 4 роки позбавлення волі, а тому суду необхідно вирішити питання про порядок призначення покарання саме за цими вироками.

Відповідно до п. 23 постанови пленуму Верховного Суду 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Зважаючи на те, що згідно з вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.01.2024 злочин, за вчинення якого ОСОБА_3 засуджено до позбавлення волі строком 4 роки, було скоєно 28.11.2021 року, тобто до постановлення вироку Монастириського районного суду Тернопільської області від 14.12.2021, за яким йому призначено покарання та звільнено від його відбування з випробуванням та встановленням іспитового строку, за таких умов кожний вирок підлягає самостійному виконанню.

За таких обставин подання про вирішення питання про призначення покарання за наявності кількох вироків на підставі ст. 71 КК України, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні подання ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_3 відмовити.

Роз`яснити, що вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 14.12.2021 щодо ОСОБА_3 , за яким його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки та вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.01.2024, за яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки - підлягають самостійному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1