УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000888 від 18.06.2022 року за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 , на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2024 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки м. Миколаєва, українки, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.435-1 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8

перекладач ОСОБА_9

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 435-1 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком 3 роки.

У ході апеляційного розгляду повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження шляхом дослідження доказів, зазначених в апеляційній скарзі.

Короткий зміст заперечення на апеляційну скаргу.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок суду - без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 435-1 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення (злочину). Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що висновки суду не є логічними, послідовними, не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження, встановлених у судовому засідання під час дослідження сукупності здобутих доказів.

Посилаючись на ч. 9 ст. 1 та ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» робить висновок, що образа честі та гідності необмеженого кола військовослужбовців є образою кожного окремого військовослужбовця та не потребує конкретизації даних. Цитуючи п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», прокурора також робить висновок, про наявність в діях ОСОБА_6 саме виготовлення та поширення матеріалів, які містять образу честі і гідності військовослужбовця, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони; відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації.

Стверджує, що у ході судового розгляду стороною обвинувачення 30.09.2024 внесено клопотання про призначення судово-лінгвістичної експертизи, однак, ухвалою суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, позбавивши сторону обвинувачення можливості доведення наявності в діях ОСОБА_6 образи честі і гідності військовослужбовця. Вважає, що вина ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів та показами свідків, які були допитані в судовому засіданні.

Узагальнені доводи заперечення.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник вважає що висновок спеціаліста від 09.12.2022 року, виконаний ОСОБА_10 , є недопустимим доказом, оскільки остання робить свій висновок, який нічим не обґрунтований і перераховує лише терміни які вказані у постанові слідчого і знаходить їм толкування у словнику і все. Вказує, що у вказаному висновку немає не тільки посилання на методику проведення досліджень, там взагалі ніякого дослідження не проводилось, немає послідовного розбору повідомлень, аналізу словосполучень які висловлювала ОСОБА_6 .

Зауважує, що жоден з опитаних свідків не підтвердив, що ОСОБА_6 вчиняла дії які вказані у обвинувальному акті (виготовляла та поширювала матеріали які містять образу честі і гідності військовослужбовця).

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 435-1 КК України, за наступних обставин. Згідно Конституції, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

24.02.2022 військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України, через державний кордон в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігіській областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно-господарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України, в порушення порядку встановленого Конституцією України. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, з 05-30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Приблизно у липні 2022, більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено, у громадянки України ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на виготовлення та поширення матеріалів у яких міститься образа часті та гідності військовослужбовців, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ, реалізуючи який ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи власний мобільний пристрій «HUAWEI» та встановлений раніше додаток «Viber» з профілем « ОСОБА_11 », почала виготовлення та поширення негативних висловлювань та зневажливих, презирливих характеристик, що ображають честь та гідність військовослужбовців ЗС України, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, а саме, у листуванні з користувачем з профілем « ОСОБА_12 », виготовила та поширила матеріали наступного змісту «Эти суки специально возле жилых домов, будем смотреть если что свалим в село, там все есть кроме тв»; «будем смотреть, еще не закрыт котел Краматорска и туда остатки вислоухих везут»; «по днепропетровской трассе только один блокност и один калека на посту - вислоушников запаса нет»; «На подступах херсону такая мясорубка - около 2000 укров»; «чем больше покрошат там меньше у нас останется»; «всем привет у нас все по-прежнему, сегодня узнали что укры пошли освобождать Херсон, прошло 2 дня наверно уже освободили и наверное уже в Севастополе а может уже на подступах к Москве, вам из окна не видно может уже возле Ярославля ». Таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних суспільно-небезпечних наслідків, з політичних та ідеологічних мотивів, з метою донесення до обмеженого кола осіб інформації антиукраїнської спрямованості, здійснила виготовлення та поширення матеріалів, які містять образу честі і гідності військовослужбовця, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.435-1 КК України - як виготовлення та поширення матеріалів, які містять образу честі і гідності військовослужбовця, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ.

Виправдовуючи ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 435-1 КК України, суд дійшов висновку, що надані суду та досліджені письмові докази, як і покази свідків, не містять будь-яких обставин на підтвердження вини ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні, та взагалі є неналежними доказами, у кримінальному провадженні, з урахуванням фактичних обставин пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.435-1 КК України. Не містять будь-яких обставин, кримінального правопорушення, за яким пред`явлено обвинувачення ОСОБА_6 і покази допитаних у судовому засіданні свідків захисту, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345-1 КК України, що з урахуванням п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, було підставою для її виправдання за пред`явленим обвинуваченням

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника потерпілої на підтримку доводів апеляційних скарг, думку обвинуваченої та її захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України та згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинуватість виправданого, не допускається.

Цих вимог закону, як вважає колегія суддів, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано врахував вимоги ч.3 ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Аналогічна вимога міститься і в ч.3 ст. 373 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В апеляційній скарзі прокурор в загальному вважає, що висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.435-1 КК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалені без повної всебічної оцінки доказів з точки зору їх належності та достатності саме у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції відповідно до вимог закону обґрунтував вирок на тих доказах, які були розглянуті та перевірені у судовому засіданні, надавши їм належну правову оцінку, зазначивши у вироку, чому він узяв до уваги одні докази й відкинув інші.

Визнаючи ОСОБА_6 , невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.435-1 КК України, та виправдовуючи її у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.435-1 КК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, вважає їх обґрунтованими, достатніми та законними, з огляду на наступне.

Відповідно до обвинувального акта, приблизно у липні 2022р, у громадянки України ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на виготовлення та поширення матеріалів у яких міститься образа часті та гідності військовослужбовців, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ, реалізуючи який ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи власний мобільний пристрій «HUAWEI» та встановлений раніше додаток «Viber» з профілем « ОСОБА_11 », почала виготовлення та поширення негативних висловлювань та зневажливих, презирливих характеристик, що ображають честь та гідність військовослужбовців ЗС України, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, а саме, у листуванні з користувачем з профілем « ОСОБА_12 », виготовила та поширила матеріали наступного змісту «Эти суки специально возле жилых домов, будем смотреть если что свалим в село, там все есть кроме тв»; «будем смотреть, еще не закрыт котел Краматорска и туда остатки вислоухих везут»; «по днепропетровской трассе только один блокност и один калека на посту - вислоушников запаса нет»; «На подступах херсону такая мясорубка - около 2000 укров»; «чем больше покрошат там меньше у нас останется»; «всем привет у нас все по-прежнему, сегодня узнали что укры пошли освобождать Херсон, прошло 2 дня наверно уже освободили и наверное уже в Севастополе а может уже на подступах к Москве, вам из окна не видно может уже возле Ярославля ». Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.435-1 КК України - як виготовлення та поширення матеріалів, які містять образу честі і гідності військовослужбовця, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ.

На підтвердження доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.435-1 КК України стороною обвинувачення надано докази, а саме: витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000888 від 18.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України, за фактом публічного заперечення здійснення збройної агресії проти України, підтримки рішень та дії держави-агресора мешканкою м.Миколаєва ОСОБА_17 (Том 1 арк.159)., рапорт начальника СВ УСБУ у Миколаївської області ОСОБА_18 , від 18.06.2022, відповідно до якого 17.06.2022, надійшла інформація про те, що мешканка м. Миколаєва, громадянка ОСОБА_17 публічно заперечує здійснення збройної агресії проти України, підтримує рішення та дії держави-агресора (Том 1 арк.160)., протокол складений 21.09.2022 дізнавачем СД МРУП ГУНП у Миколаївській області за результатами проведення, на підставі Ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2022р, обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 під час проведення вказаної слідчої дії було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «HUAWEI», золотистого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з картою мобільного оператора «Lifcell», поміщений до сейф-пакету №WAR1338128; комп`ютер марки «Lenovo», чорного кольору, серійний номер YJ00NEDS, поміщений до сейф-пакету №WAR1771100; прапор РФ та три стрічки у вигляді прапора РФ, поміщені до сейф-пакету №WAR1771101 (Том 1 арк. 161-169)., постанову дізнавача СД МРУП ГУНП у Миколаївській області від 22.09.2022, якою мобільний телефон марки «HUAWEI», золотистого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з картою мобільного оператора «Lifcell», комп`ютер марки «Lenovo», чорного кольору, серійний номер YJ00NEDS; прапор РФ та три стрічки у вигляді прапора РФ, виявлені та вилучені 21.09.2022, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів (Том1 арк.209-211), протокол, складений дізнавачем СД МРУП ГУНП у Миколаївській області 22.10.2024, за результатами огляду комп`ютеру марки «Lenovo», чорного кольору, серійний номер YJ00NEDS, виявлений та вилучений 21.09.2022, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , з фото-таблицею, відповідно до якого, під час дослідження в браузерах пристрою інформації (історії) було встановлено, наявність соціальних мереж «Однкласники» та «В Контакте», протокол, складений Дізнавачем СД МРУП ГУНП у Миколаївській області 20.10.2022 за результатами огляду прапору рф та трьох стрічок у вигляді прапору рф, виявлених та вилучених 21.09.2022, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , з фото-таблицею (Том 1 арк. 203-208), протокол, складений дізнавачем СД МРУП ГУНП у Миколаївській області 20.10.2024, за результатами огляду мобільного телефону марки «HUAWEI», золотистого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з картою мобільного оператора «Lifcell» виявлений та вилучений 21.09.2022, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою, з фото-таблицею, відповідно до якого, під час дослідження додатку «Viber», було виявлено аккаунт під назвою « ОСОБА_12 » номер телефону НОМЕР_3 , в якому мається обмін повідомленнями між власником телефону та вказаним акантом, зміст, яких зазначено прокурором у формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке було змінено, відповідно до Обвинувального акту від 30.09.2024р., висновок спеціаліста від 09.12.2022, якого було залучено за постановою слідчого СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області від 08.12.2022, після зміни кваліфікації кримінального правопорушення по кримінальному провадженні №0000888 від 18.06.2022 на ч.2 ст.436-2 КК України, відповідно до якого, висловлювання, які містяться у листуванні в додатку «Viber», абонента « ОСОБА_12 » від 26.07.2022, містять інформацію з ознаками виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, виправдування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, представників збройних формувань рф, а також дискредитації дій представників збройних сил України.

Судом першої інстанції буди допитані свідки сторони обвинувачення, а саме свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які є сусідами ОСОБА_6 . В цілому їх покази зводились до того, що ОСОБА_6 конфліктна людина та має антиукраїнську позицію, вивішувала червоний прапор, у 2020 році носила заборонену символіку. Зі слів сусідів, обвинувачена закликала не сплачувати комунальні платежі, у спілкуванні з сусідами, говорила, що росіяни прийдуть нас звільняти, на телефоні обвинуваченої як рінгтон звучав гімн РФ.

Тобто покази свідків не містять конкретики негативної оцінки особистості конкретної людини.

В апеляційній скарзі прокурор , посилаючись на ч. 9 ст. 1 та ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважає, що образа честі та гідності необмеженого кола військовослужбовців є образою кожного окремого військовослужбовця та не потребує конкретизації даних. Проте суд апеляційної інстанції критично оцінює таку думку прокурора.

Стаття 435-1 КК України встановлює кримінальну відповідальність за низку дій, що вчиняються щодо військовослужбовця (його близьких родичів, членів сім`ї), який здійснює заходи з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ.

До вказаних дій законодавець відніс образу честі і гідності; погрозу вбивством або насильством; погрозу знищення чи пошкодження майна; виготовлення та поширення матеріалів які містять образу честі і гідності, погрозу вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна.

Загальним об`єктом вказаного злочину, можна вважати відносини, що забезпечують авторитет військової служби та загалом національну безпеку України.

Образа честі і гідності як складова кримінального правопорушення за ст.435-1 КК України - це висловлювання (словесно,письмово) або у вигляді дії, які полягають у негативній оцінці особистості конкретної людини, виражені у формі, що суперечить встановленим правилам поведінки і вимогам загальнолюдської моралі.

Об`єктивну сторону кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.435-1 КК України, становить поєднання двох дії, а саме: виготовлення та поширення матеріалів, які містять образу честі і гідності конкретного військовослужбовця, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, його близьким родичам чи членам сім`ї.

При цьому, правовий статус військовослужбовця - потерпілого від даного кримінального правопорушення встановлюється положеннями Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виготовлення та поширення матеріалів можна трактувати, як створення текстів та сюжетів, а також їх доведення до невизначеного кола осіб, шляхом опублікування у пресі, трансляції по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 435-1 КК України характеризується прямим умислом, тобто особа достовірно знає, що потерпілий є військовослужбовцем який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації чи членом сім`ї такого військовослужбовця, та саме з виконанням ним своїх обов`язків та участю у здійснені заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф. пов`язує вчення передбачених диспозицією статті дії, відносно вказаної особи.

В основу пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, прокурором покладено інформацію у повідомленнях, що містяться у додатку «Viber» з профілем « ОСОБА_11 », у листуванні з користувачем з профілем « ОСОБА_12 ».

Разом з тим, вказані повідомлення, не містять конкретизованих даних військовослужбовця, правовий статус якого визначено з урахуванням положень Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Окрім того, направлення повідомлення у особистому спілкуванні в додатку «Viber», не містить ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.435-1 КК України, а саме виготовлення та поширення матеріалів, як і не доведено, що вказані матеріали містять образу честі та гідності особи.

Твердження прокурора, про те, що суд позбавив сторону обвинувачення можливості доведення наявності в діях ОСОБА_6 образи честі і гідності військовослужбовця, відмовивши у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про призначення судово-лінгвістичної експертизи, колегія суддів вважає необґрунтованими. Оскільки ухвалою від 30.09.2024р. суд цілком вірно зауважив, що прокурор, склавши змінений обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , прийшов до переконання, що за результатами судового розгляду, а відповідно зібраними у проваджені доказами, доведено наявність у діях обвинуваченої кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.435-1 КК України, а тому вірно та вмотивовано вважав відмовити в задоволенні клопотанні прокурора про призначення судово-лінгвістичної експертизи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при цьому суд першої інстанції не обмежився вищевикладеним, ретельно проаналізував інші докази у даному кримінальному провадженні, на які прокурор послався як на підтвердження винуватості обвинуваченої. Доводи прокурора, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки є безпідставними.

Перелік доказів, зазначених прокурором у доводах апеляційної скарги відповідає переліку доказів, які суд першої інстанції дослідив та проаналізував під час судового розгляду, дав їм належну оцінку у вироку. При цьому суд належним чином мотивував свої висновки, посилаючись на правові позиції Верховного Суду.

Підсумовуючи викладене та враховуючи, що більшість зібраних у кримінальному провадженні доказів, на думку колегії суддів, не мають доказового значення, оскільки у них відсутні відомості щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України, суд першої інстанції вірно визнав недостатність доказів для обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.435-1 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, за такого апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції і вважає недоведеним, що у діях обвинуваченої міститься склад інкримінованого їй злочину.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи прокурора, на які він посилається в апеляційній скарзі, були перевірені під час розгляду справи судом першої інстанції. При цьому суд дослідив обставини справи в повному обсязі, обґрунтування у вироку основані на доказах відповідно до матеріалів кримінального провадження, тому підстави для скасування вироку відсутні.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга прокурора не містить у собі достатніх підстав для скасування вироку та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, апеляційний суд вважає необхідним вирок Заводського районного суду м. Миколаєва залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.376, 405,407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді