Сарненський районний суд
Рівненської області
_________________________________________________
Справа № 572/767/24
Провадження № 1-кс/572/861/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Представник власника майна ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 09.04.2024 майно, а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в якому а/н НОМЕР_3 , який упакований в спеціальний пакет НПУ №WAR0031402, який був вилучений в рамках кримінального провадження № 0000009 від 13.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається, що ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2024 року накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000009 від 13.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, накладено арешт на мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в якому а/н НОМЕР_3 , який упакований в спеціальний пакет НПУ №WAR0031402, власником якого ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Також, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до визначених ст.98 КПК України критеріїв, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. п. 3, 4 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції) від 27.08.2010 року №51/401/649/471/23/125 - речовими доказами згідно Кримінально-процесуального кодексу України є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності.

До вилучених з обігу належать:

предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України;

предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством; документи, визначені законодавством та іншими нормативними актами.

Отже, грошові кошти, які вилучені у мене не відносяться до переліку предметів, які вилучені законом з обігу та не підпадає під визначення речового доказу, яке наведене у ст. 98 КПК України. Як передбачено п. 2.6.2. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 p., арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому cт. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

ОСОБА_5 не затримувався в порядку ст. 208 КПК України, йому не вручалось повідомлення про підозру, з огляду на що він не являється тією особою, на майно якої може бути накладено арешт, оскільки не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим та в силу закону не можу нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого, а також не повинен нести цивільну відповідальність за шкоду, яку ймовірно могли завдати підозрювані або обвинувачені в зазначеному кримінальному провадженні.

Мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який був вилучений у нього під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000009 від 13.02.2024 року, належали йому і знаходилися у нього на законних підставах. Також, зазначені речі не є предметом вчинення злочину, не є об`єктом злочину, на них відсутні сліди вчинення будь-якого кримінального правопорушення.

Представник власника майна ОСОБА_4 , клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечує.

Вивчивши клопотання та письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається, органом досудового розслідування СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000009 від 13.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 09.04.2024 року у справі №572/767/24, клопотання прокурора Сарненської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000009 від 13.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України задоволено.

Згідно ч 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, те, що органом досудового розслідування підозра нікому не оголошена, тривалий час триває досудове розслідування та те, що відповідними працівниками органу досудового розслідування та іншими компетентними особами було здійснено усі заходи щодо дослідження вищевказаних речей, як речового доказу, та зафіксовано усі вихідні дані у встановленому законом порядку, а тому підстави для подальшого утримання та арешту мобільного телефону марки iPhone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в якому а/н НОМЕР_3 відпали, а тому необхідно скасувати арешт на мобільний телефон у кримінальному провадженні №0000009 від 13.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 167, 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в якому а/н НОМЕР_3 , який упакований в спеціальний пакет НПУ №WAR0031402, власником якого являється ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 09.04.2024 року.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 13.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, повернути ОСОБА_5 мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в якому а/н НОМЕР_3 .

Копію ухвали надіслати заінтересованим особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: