МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року Справа №370/3419/24

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Макарів Київської області клопотання Фастівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації у м. Києві та Київській області» Державної установи «Центр пробації» Міністрества юстиції України про приведення вироку Святошинського районного суду м. Київ від 11.07.2024 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ відповідно до частини другої статті 74 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Фастівський районний відділ № 2 філії Державної установи «Центр пробації у м. Києві та Київській області» Державної установи «Центр пробації» Міністрества юстиції України звернувся до Макарівського районного суду Київської області з поданням про приведення вироку Святошинського районного суду м. Київ від 11.07.2024 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ відповідно до частини другої статті 74 Кримінального кодексу України (далі Закон).

В обґрунтування подання зазначили, що 29.10.2024 за вх. № 1889 Фастівським районним відділом № 2 отримано розпорядження та копію вироку Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2024 року відносно громадянина ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15. ч.4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на 1 рік іспитового строку.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викрадені чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру - понад 0.2 неоподаткованого мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподаткованого мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції Закону № 3886-ІХ) (далі - КУпАП) відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0.5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Ч. 2 ст. 51 КУпАП визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 19.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

Відповідно до ч.5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гри, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно становив 2684 гривень, 50 відсотків від його розміру ставили 1342 гривень.

На час вчинення громадянином ОСОБА_4 інкримінованих йому дій мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, повинна становити не менше 2684 гривень. Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2024 громадянин ОСОБА_4 здійснив крадіжку майна на суму 1677, 55 гривень.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання та звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

В судовому засіданні представник органу пробації не прибув, направив заяву в якій просив розглядати дане подання у його відсутності, подання підтримав та просила суд задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, направив заяву в якій просив розглядати у його відсутності та просив задовольнити зазначене подання.

Заслухавши представника органу пробації, прокурора та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Вироком Святошинського районного суду м. Київ від 11.07.2024 року визнав винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначив йому покарання у виді у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на 1 рік іспитового строку.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою і третьою статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 539 Кримінального процесуального кодексу України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), пунктів 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, а саме: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Згідно з пунктом п`ятим підрозділу першого розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на

день вчинення злочину складає 2684 грн.

Судом встановлено, що Вироком Святошинського районного суду м. Київ від 11.07.2024 року визнав винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, що належить КП «Святошинська лісопаркове господарство» на загальну суму в розмірі 1677,55 гривень, що станом на день крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто менше 2684 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (частина третя статті 3, частини другої статті 4 Кримінального кодексу України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (частина перша статті 5 Кримінального кодексу України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 74 Кримінального кодексу України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог цього Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 5, частиною другою статті 74 Кримінального кодексу України, статтями 369-372, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Святошинського районного суду м. Київ від 11.07.2024 року покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на 1 рік іспитового строку, на підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1