СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/786/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 (через ВКЗ),

розглянувши заяву захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 , про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження (справа №759/27504/24, 1-кп/759/2082/24) відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 перебуває зазначене кримінальне провадження.

Захисником обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_4 заявлений відвід судді ОСОБА_6 , який обґрунтовано таким.

У провадженні судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (ун. № 759/6728/20). Розгляд справи триває з 2020 року. З різних причин розгляд справи не проводився та відкладався. До вересня 2024 року захисником обвинуваченої ОСОБА_5 був адвокат ОСОБА_10 . У жовтні 2024 року адвокатом ОСОБА_4 як захисником ОСОБА_5 подано клопотання про залучення її як захисника, долучені відповідні документи на підтвердження повноважень. Також направлено клопотання про участь 18.11.2024 в судовому засіданні із використанням відео зв`язку через систему ВКЗ. Таке ж клопотання подане обвинуваченою ОСОБА_5 . Суддею ОСОБА_6 18.11.2024 постановлена ухвала про відмову в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 . Мотивуючи своє рішення суддя зазначила, що КПК України не передбачена участь захисника та обвинуваченого поза межами приміщення суду із власних носіїв. 08.12.2024 адвокатом ОСОБА_4 подано нове клопотання про участь у судовому засіданні, яке призначене на 09.12.2024, із використанням відеозв`язку через систему ВКЗ, однак суд знов не долучив її до відеоконференції. Пізніше в електронному суді адвокат ОСОБА_4 отримала ухвалу суду про виділення матеріалів відносно ОСОБА_5 в окреме провадження, якому присвоєно ун. № 759/27504/24, провадження № 1-кп/759/2082/24. Авторозподілом справа передана судді ОСОБА_6 .

Сторона захисту вважає дії судді ОСОБА_6 такими, що порушують права обвинуваченої на захист, що, на думку заявника, свідчить про упередженість судді ОСОБА_6 відносно ОСОБА_5 . Упередженість судді в даному випадку захисник вбачає в тому, що суддя ОСОБА_6 відмовила захиснику ОСОБА_4 бути присутньою в судовому засіданні із використанням власних технічних засобів. Також упередженість судді ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 вбачає у відмові в ознайомленні з матеріалами основної справи (ун. № 759/6728/20) після виділення з неї справи за обвинуваченням її підзахисної; в неналежному оформленні матеріалів виділеної справи (відсутність дисків із записами судових засідань, погана якість копій документів); у прийнятті рішення про виділення матеріалів за відсутності у судовому засіданні обвинуваченої та її захисника; у зазначенні в ухвалі про необізнаність суду з причиною неявки обвинуваченої, що, на думку заявника, не відповідає дійсності.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримала свою заяву про відвід судді. Додала, що її неповнолітня донька на цей час проживає у Польщі, тому вона вимушена періодично відлучатись за межі України, через що і просила суддю про участь у судових засіданнях в режимі ВКЗ. Після ознайомлення з матеріалами виділеної справи та виявлення того, що не всі необхідні документи були скопійовані, їй після усунення вказаного недоліку було запропоновано ознайомитися зі справою повторно. Наполягає, що усі дії судді, описані в заяві про відвід, порушують право обвинуваченої на захист, що свідчить про упередження судді.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника, підтвердила, що на цей час знаходиться за межами України - у Німеччині.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення заяви про відвід судді. Пояснила, що дійсно у провадженні судді ОСОБА_6 перебувала справа за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (ун. № 759/6728/20). До 2022 року обвинувачена ОСОБА_5 прибувала у судові засідання, однак 06.03.2022 остання покинула територію України, про що свідчать відомості Держприкордонслужби, та наразі перебуває у Республіці Німеччина. Після виїзду з України обвинувачена не повідомляла суд про своє місце перебування, через що суд був позбавлений можливості викликати її для участі в судовому засіданні. Наразі суд позбавлений можливості забезпечити її участь у справі через ВКЗ, оскільки це суперечить положенням ст. 4 КПК України. Судом зобов`язано ОСОБА_5 бути присутньою безпосередньо у судовому засіданні, однак остання зловживає своїми правами та умисно не прибуває для участі у судовому розгляді. Щодо виділення справи стосовно ОСОБА_5 в окреме провадження зазначила, що це рішення прийнято суддею відповідно до вимог чинного законодавства.

Від судді ОСОБА_6 , якій заявлено відвід, пояснень не надійшло.

Проаналізувавши подану заяву про відвід судді, матеріали провадження, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, суддя приходить до висновку про необґрунтованість відводу з огляду на таке.

У судовому засіданні встановлено, що з квітня 2020 року до 09 грудня 2024 року у провадженні судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (ун. № 759/6728/20).

Ухвалою від 09.12.2024 з цього кримінального провадження виділено в окреме кримінальне провадження матеріали стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України. Виділеному провадженню присвоєно ун. № 759/27504/24, провадження № 1-кп/759/2082/24 та його розподілено на суддю ОСОБА_6 .

Обвинувачена ОСОБА_5 у березні 2022 року виїхала за межі України і перебуває у Республіці Німеччина.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 після залучення до справи у жовтні 2024 року, а також обвинувачена ОСОБА_5 неодноразово подавали клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, у задоволенні яких було відмовлено.

Оцінюючи твердження заявника про можливе упередження ставлення судді до обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 , яке полягає у відмові в участі у судових засіданнях із використанням власних технічних засобів, суд враховує, що відповідно до положень статтей 1, 4 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України; кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тобто дія кримінально-процесуального закону розповсюджується тільки на територію України, за винятком випадків, визначених у статті 4 КПК України, до яких випадок обвинуваченої ОСОБА_5 очевидно не належить.

Також суд враховує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Частина 12 статті 336 КПК України встановлює, що дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Пунктом 5 частини 1 статті 35 КПК України передбачена можливість участі адвоката (захисника) та інших осіб у судовому засіданні в режимі відеоконференції, при умові реєстрації офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Рішення про здійснення дистанційного судового провадження, згідно з ч. 2 ст. 336 КПК України, ухвалює суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

З наведеного слідує, що прийняття рішення про участь учасника кримінального провадження у судовому засіданні у режимі відеоконференції є правом, а не обов`язком суду, і належить до виключно дискреційних повноважень судді з урахуванням конкретних обставин справи, завдань кримінального провадження, підстав для його здійснення у дистанційному режимі, процесуальної поведінки учасників тощо.

Таким чином, суд вважає, що ухвали судді ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотань обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 постановлені судом в межах своєї процесуальної компетенції, а незгода з такими рішеннями судді не є приводом для визнання висловленої їй недовіри обґрунтованою.

Доводи заявника щодо можливої упередженості судді ОСОБА_6 , яка нібито полягає у відмові в ознайомленні з матеріалами справи; в неналежному їх оформленні; у прийнятті рішення про виділення матеріалів за відсутності у судовому засіданні обвинуваченої та її захисника; у зазначенні в ухвалі про необізнаність суду з причиною неявки обвинуваченої, на думку суду, не свідчать про наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що окрім прав, обвинувачений також має обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України, зокрема: прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд; підкорятися законним вимогам та розпорядженням суду. Вивченням матеріалів справи встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлена про час та місце судових засідань шляхом направлення електронних повісток на зазначену нею адресу електронної пошти, будучи обізнаною про відмову у задоволенні її клопотань про дистанційну участь у судовому провадженні, перебуваючи за межами України, ухиляється від прибуття до суду, тим самим не сприяє проведенню судового розгляду справи у розумний строк.

На думку суду, саме через таку процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_5 судом прийнято рішення про виділення матеріалів щодо неї в окреме провадження для забезпечення дотримання прав інших обвинувачених на розгляд справи у розумний строк. При цьому ознак упередженого ставлення судді ОСОБА_6 також не вбачається.

Положення статті 75 КПК України містять вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено пунктом 43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Статтею 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні може бути заявлено відвід, який повинен бути вмотивованим.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів в його неупередженості.

Разом з цим, в КПК України не визначено критерії, які слід враховувати при визначені упередженості судді.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

У рішенні Європейського суду з прав людини(ЄСПЛ) у справі «Волков проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

ЄСПЛ зазначає, що дотримання принципу безсторонності означає об`єктивність та відсутність упередженості.

Для встановлення безсторонності ЄСПЛ виділяє наступні критерії:

- суб`єктивний(тобто особистий, внутрішній)- особисті переконання та поведінка конкретного судді;

- об`єктивний (тобто видимий для суспільства)- забезпечення власноруч судом гарантій для виключення будь яких сумнівів у його безсторонності та неупередженості.

Разом з цим, вказані заявником підстави для відводу не вказують на будь-яку особисту зацікавленість судді та недотримання нею принципу безсторонності під час розгляду кримінального провадження, а сам по собі факт неналежного, на думку захисника, розгляду клопотань учасників кримінального провадження, прийняття рішення про виділення матеріалів кримінального провадження, технічних недоліків при виготовленні його копій не свідчить про наявність у судді негативного ставлення до обвинуваченої і її захисника та наявність необ`єктивності під час розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 75, 80-82, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 , про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження (справа №759/27504/24, 1-кп/759/2082/24) відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно.

Повний текст ухвали складено 31 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1