У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2025 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.02.2025 включно.

Зменшено ОСОБА_7 суму застави, яка встановлена ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25.11.2024 з 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 140 600 грн.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

прибувати до слідчого кожної середи в період часу з 09.00 год. до 17.00 год.; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, у тому числі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі наявності; носити електронний засіб контролю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В разі відмови в цій частині просить зменшити розмір визначеної застави з урахуванням матеріального становища ОСОБА_7 в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На думку захисника, обставини і докази, якими мотивовано клопотання слідчого, є недостатніми для твердження про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Захисник вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені. Звертає увагу, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має сім`ю двох неповнолітніх дітей, є єдиним годувальником сім`ї, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, учасник бойових дій, наразі навчається на денній формі навчання у Національному університеті кораблебудування. Стан здоров`я ОСОБА_7 незадовільний, він хворіє. Вказав, що слідчий суддя зменшив ОСОБА_7 заставу, але ця сума значно перевищує розмір завданої ним, на думку органів досудового розслідування, шкоди в декілька разів.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000313 від 15.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України. У кримінальному провадженні 23.11.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчинені у значному розмірі, за попередньою змовою групою осіб, під час воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді від 25.11.2024 до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.01.2025 включно та визначено розмір застави у сумі 3 028 000 грн.

При прийнятті оскаржуваного рішення слідчий суддя зазначив, що обираючи запобіжний захід, а в подальшому продовжуючи його строк дії, досліджено надані органом досудового розслідування докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння, так і наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Оскільки строк дії запобіжного заходу визначений слідчим суддею закінчується, а кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення дії ухвали слідчого судді, слідчий звернувся з клопотанням про продовження такого строку на 60 днів.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив, що дослідженими слідчим суддею доданими до клопотання підтверджується достатність вагомих підстав вважати, що у період часу з 18.04.2024 по 12.07.2024 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , здійснили продаж продуктів харчування, які є товарами (предметами) гуманітарної допомоги загальною вартістю 633 716 грн, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення у більш ніж 350 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є значним розміром.

Окрім того, у невстановлений період часу, але не пізніше 22.11.2024 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою продажу товарів (предметів) гуманітарної допомоги, які містяться у продуктових наборах, наданих в якості гуманітарної допомоги Громадській організації «Надійний добробут інвалідів» за програмою Всесвітньої організації продовольчої програми Організації Об`єднаних Націй (WFP), перебуваючи у складському приміщенні, розташованому за адресою: м. Миколаїв, проспект Героїв України, 1Д, розпакували картонні коробки із зазначеними продуктовими наборами та дістали з них упаковки з борошном загальною вагою 400 кг, пластівцями вівсяними загальною вагою 325 кг, крупою гречаною загальною вагою 300 кг, пшоном шліфованим загальною вагою 250 кг, пляшки з олією соняшниковою рафінованою об`ємом 1 л у кількості 209 штук, упаковки з макаронними виробами «WFP Всесвітня Продовольча Програма ООН», загальною вагою 400 кг, консерви «WHATE BEANS IN TOMATO SAUCE» вагою 400 гр. у кількості 404 банки та консерви «TOMIS» LUCNCHEON MEAT PASARE» у кількості 493 банки.

Після того, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 завантажили зазначені упаковки з борошном загальною вагою 400 кг, пластівцями вівсяними загальною вагою 325 кг, крупою гречаною загальною вагою 300 кг, пшоном шліфованим загальною вагою 250 кг, пляшки з олією соняшниковою рафінованою об`ємом 1 л у кількості 209 штук, упаковки з макаронними виробами «WFP Всесвітня Продовольча Програма ООН», загальною вагою 400 кг, консерви «WHATE BEANS IN TOMATO SAUCE» вагою 400 гр. у кількості 404 банки та консерви «TOMIS» LUCNCHEON MEAT PASARE» у кількості 493 банки до автомобілю марки Opel Movano, 1999 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23.11.2024, у період часу з більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , використовуючи транспортний засіб Opel Movano, 1999 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснили перевезення зазначених упаковок з борошном загальною вагою 400 кг вартістю 13 грн за 1 кг та загальною вартістю 5200 грн, пластівцями вівсяними загальною вагою 325 кг вартістю 15 грн за 1 кілограм та загальною вартістю 4875 грн., крупою гречаною загальною вагою 300 кг вартістю 28,70 за 1 кг та загальною вартістю 8610 грн, пшоном шліфованим загальною вагою 250 кг вартістю 16,70 за 1 кг та загальною вартістю 4175 грн, пляшками з олією соняшниковою рафінованою об`ємом 1 л у кількості 209 штук вартістю 40 грн за 1 пляшку та загальною вартістю 8360 грн, упаковок з макаронними виробами «WFP Всесвітня Продовольча Програма ООН», загальною вагою 400 кг вартістю 12,33 грн за 0,5 кг та загальною вартістю 9864 грн, консерви «WHATE BEANS IN TOMATO SAUCE» вагою 400 гр. у кількості 404 банки вартістю 24,33 грн за 1 банку та загальною вартістю 9829,32 грн та консерви «TOMIS» LUCNCHEON MEAT PASARE» у кількості 493 банки, вартістю 33,33 грн за 1 банку та загальною вартістю 16431,69 грн до складського приміщення, розташованого на території ринку за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовує ОСОБА_8 , з метою продажу.

Під час розвантаження зазначених товарів гуманітарної допомоги злочинну діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 припинено працівниками правоохоронних органів.

Описані у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором поясненнями та наданими матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , який відноситься до категорії тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років з конфіскацією майна, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що продовжують існувати, ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку слідчого судді деякі ризики не зникли, але зменшилися.

Слідчий суддя дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

З матеріалів долучених слідчим до клопотання слідчому судді, вбачається достатньо відомостей про обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя продовжив строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , зменшивши розмір застави до 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку слідчого судді забезпечить процесуальну поведінку підозрюваного та буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки,

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшло своє підтвердження під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Всупереч доводам захисника, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2012 КК України, підтверджується долученими до клопотання матеріалами. У матеріалах провадження відсутні дані, які б спростовували обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Такі висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема: у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994. Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів наголошує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Незгода сторони захисту з достатністю цих доказів має бути предметом безпосереднього розгляду кримінального провадження судом.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що встановлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням, наведеним слідчим суддею, що ризики, встановлені при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати, та зазначає, що оскаржуване рішення в цій частині належно мотивоване.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При цьому слідчий суддя врахував, що у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Вказаний ризик оцінений слідчим суддею з огляду на обставини злочину, в якому ОСОБА_7 підозрюється. Тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором доведено існування ризику у вигляді можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки перебуваючи на свободі, з метою прикриття своєї незаконної діяльності, підозрюваний взмозі схиляти осіб, яким здійснено продаж гуманітарної допомоги, до знищення або спотворення документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, однак які на цій стадії досудового розслідування вилучені не були. Зазначений ризик не зник, але зменшився у зв`язку з тим, що під час здійснення досудового розслідування допитані свідки, які надали показання, зібрані докази, в тому числі і документи і інші речові докази, але ризик продовжує існувати, так як не всі особи, які причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, встановлені органом досудового розслідування.

Також є обґрунтованим та продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків та інших осіб, які наразі ще не допитані, однак підлягають допиту у кримінальному провадженні.

Ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжує існувати, оскільки на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих (розшукових) дій з метою отримання доказів доведення вини підозрюваного.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , продовжує існувати, оскільки згідно підозри, ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 разом з іншими особами, які на даний час встановлюються, підозрюються у систематичному незаконному продажі гуманітарної допомоги, та вказані дії вчинювалися причетними до кримінального правопорушення особами на протязі тривалого часу.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею враховано, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває, проте завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу не представляється можливим у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

Слідчий суддя врахував специфіку кримінального правопорушення, методика розслідування якого вимагає проведення значної кількості процесуальних дій. Враховано значний об`єм кримінального провадження, значний перелік слідчих та розшукових дій, що необхідно провести у цьому кримінальному провадженні, зокрема триває розсекречування матеріальних носіїв секретної інформації; проводяться заходи щодо встановлення та допиту свідків. Обставини, що перешкоджали здійснити вказані процесуальні дії раніше, є великий обсяг слідчих дій, які необхідно провести з метою перевірки версій сторони обвинувачення та сторони захисту. Закінчення досудового розслідування в межах строків, визначених п.4 ч. 3 ст. 219 КПК України, є неможливим з об`єктивних причин, обумовлених обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчим, прокурором доведено, що обставини, зазначені у частині третій ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

У даному кримінальному провадженні, слідчим суддею правильно встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки. Обраний щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Колегія суддів, на підставі аналізу наданих матеріалів, дійшла висновку, що з огляду на обґрунтованість підозри та наявність ризиків дії та поведінка підозрюваного потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який водночас не є для нього безальтернативним.

Також колегія суддів враховує суспільний інтерес який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Отже, підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, на чому наголошувала сторона захисту, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Щодо вимоги апелянта про зменшення підозрюваному застави, колегія суддів встановила таке.

Слідчим суддею наведено мотивування щодо можливості зменшення раніше визначеного розміру застави до 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За висновком слідчого судді, з моменту застосування до підозрюваного запобіжного заходу, визначеного ухвалою слідчого судді від 25.11.2024, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативною заставою в розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, продовжують існувати, але зменшилися ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою. З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, є одруженим, зниження ризиків, слідчий суддя вважав можливим зменшити розмір застави до 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Колегія суддів погоджується з цими висновками, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання.

Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Колегія суддів враховує, що особливо актуальним наразі, в умовах воєнного стану, є встановлення та розслідування кримінальних правопорушень за фактами продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку.

Колегія суддів враховує імовірний значний розмір грошових коштів, отриманих внаслідок вчинення злочину, в якому ОСОБА_7 підозрюється, що вказує на виключність випадку під час вирішення питання про застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо винятковості випадку при визначенні розміру застави відносно підозрюваного та вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та дотримання справедливого балансу у кримінальному провадженні.

Підстави для зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави, про що просить апелянт, немає.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3