Справа№ 938/10/25
Судове провадження № 1-кп/938/53/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000121 від 25.11.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, неодруженого, депутатом не обирався, відповідно до ст.89 КК України не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкодженьпри таких обставинах.

ОСОБА_4 24.11.2024 року близько 17.00 годин, перебуваючи на території ПП « ОСОБА_6 », розміщеного в присілку Голиці с.Ільці Верховинського району Івано-Франківської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступив із ОСОБА_5 у словесний конфлікт.

Під час даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, умисно наніс декілька ударів долонею руки в різні ділянки тіла потерпілої ОСОБА_5 .

У результаті умисного нанесення ударів ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 було завдано фізичного болю, що не спричинило тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, пояснивши, що дійсно 24.11.2024 року близько 17.00 годин, перебував на території ПП « ОСОБА_6 », розміщеного в присілку Голиці с.Ільці Верховинсського району Івано-Франківської області, де були присутні також ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого він наніс їй декілька ударів долонею руки в різні ділянки тіла.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду даного кримінального провадження повідомлена належним чином (а.с.17,18), про причини неявки не повідомила.

Враховуючи, що потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належний чином, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, керуючись ч.1 ст.325 КК України, вирішив проводити судовий розгляд у відсутності ОСОБА_5 .

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, доведена дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.11.2024 року (а.с.23), з якого вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомила, що 24.11.2024 року біля 17.00 годин в присілку Голиці с.Ільці Верховинського району Івано-Франківської області на підприємстві Скуматчука на грунті раптово виниклих відносин ОСОБА_10 наніс їй декілька ударів в різні ділянки тіла;

-висновком експерта від 03.12.2024 року №101 (а.с31), відповідно до якого у ОСОБА_5 ,2003 року народження, будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить те, що він щиро розкаявся у вчиненному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акта, обставин, що обтяжуюють його покарання, не встановлено (а.с.3).

Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 . Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 , його зареєстроване місце проживання: с.Ільці Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.38), на обліку в психоневрологічному кабінеті КНП «Верховинська БПЛ Верховинської селищної ради» не знаходиться, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом F10.30 (а.с.34), відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий (а.с.32-33,35-36).

У ч.2 ст.4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст.126 КК України (в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто станом на 24.11.2024 року) умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Впродовж періоду з часу вчинення інкримінованого йому вказаного кримінального правопорушення та по час ухвалення судом даного вироку не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за його вчинення або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 126 КК України передбачено найменш суворе покарання у виді штрафу.

Враховуючи вищевказане, судвважає, що штраф, як найменш суворий вид покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілій.

Суддя: ОСОБА_11