Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/100/25
Провадження № 1-кп/499/64/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селища Іванівка Березівського району Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000023 від 10.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 у вчинені кримінального правопорушення ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року, дата та час під час досудового розслідування не встановлено у ОСОБА_4 із корисливих мотивів виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

На виконання свого злочинного наміру у грудні 2024 року, дата під досудового розслідування не встановлена у вечірній час більш точний час не встановлений ОСОБА_4 діючи умисно з метою крадіжки чужого майна в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прибув до садиби за адресою: АДРЕСА_1 , якою фактично користується ОСОБА_5 , 1977 року народження, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на територію вищезазначеної садиби.

Перебуваючи на території садиби, ОСОБА_4 , через незачинені двері, проник в господарчу будівлю, звідки умисно із корисливих мотивів, здійснив таємне викрадення металевого бойлеру для нагрівання води, об`ємом 100 літрів, марки «Fagor» вартістю 3950 гривень, який був у користуванні та належав ОСОБА_5 .

У подальшому ОСОБА_4 місце злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3950 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка поєднана з проникненням в інше приміщення, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в скоєних діяннях визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованих діянь, в скоєному розкаявся.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надали до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та покарання призначити на розсуд суду, претензій ні морального ні матеріального характеру не має.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Обвинувачений також не заперечив, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, йому роз`яснено про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи які характеризують особу обвинуваченого, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка поєднана з проникненням в інше приміщення, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого, який свою вину визнав в повному обсязі, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні передбачена ч.4 ст.185 КК України є доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як обставини які пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд констатує відсутність обставин, які обтяжують покарання.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, ступінь його тяжкості, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, у вчиненому щиро розкаявся, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінальних проваджень в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, можливе без реального відбування покарання, тобто без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбуття покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. 1, 2 ст. 76 КК України, що з урахуванням критичного ставлення до своїх дій, відповідатиме меті його застосування і не обумовить порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним та достатнім для виправлення винного і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме : металевий 100 літровий бойлер білого кольору, марки «Fagor» - необхідно повернути володільцю.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно ст..ст.75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком, звільнити з випробуванням строком на два роки, покласти обов`язки передбаченні п.п. 1,2 ч. 1, п.4 ч.3 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області області від 15.01.2025 року на тимчасово вилучене майно металевий 100 літровий бойлер білого кольору, марки «Fagor» - скасувати.

Речові докази по справі - металевий 100 літровий бойлер білого кольору, марки «Fagor» повернути володільцю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Івановський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6