465/2372/25
1-кс/465/572/25
У Х В А Л А

Іменем України

01.04.2025 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 від участі в розгляді справи №465/2372/25,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за повідомленням ОСОБА_3 від 18.03.2025 року про вчинення злочинів (справа №465/2372/25).

В рамках розгляду вищевказаної скарги в судовому засіданні 28.03.2025 року скаржником ОСОБА_3 заявлено відвід слідчому судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 , при цьому, скаржник ствердно вказав, що слідчому судді він не довіряє.

У зв`язку з цим ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 від 28.03.2025 року матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 передано до канцелярії суду для здійснення авто розподілу в порядку ст.35 КПК України з метою визначення судді для розгляду заявленого відводу.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 року матеріали справи для розгляду заяви про відвід передано до провадження судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 .

У судовому засіданні з розгляду заяви про відвід скаржник ОСОБА_3 підтвердив, що висловлювався про недовіру слідчому судді ОСОБА_4 , адже останнього він не достатньо добре знає, а крім того, він вважає, що слідчий суддя умисно затягує розгляд справи за його скаргою і не забезпечує участі в судовому засіданні прокурора, участь якого, на переконання скаржника, є важливою для повноти розгляду справи. Також зазначив, що про розгляд справи за його скаргою слідчий суддя його належно не повідомляв, заходів з приводу неявки прокурора не вживав, в тому числі не застосовував привід до прокурора. З одного боку, наголошуючи на тому, що заявивши про недовіру слідчому судді, він не мав на увазі відводу такого, ОСОБА_3 , з іншого боку, категорично ствердив, що вважає неспроможним слідчого суддю ОСОБА_4 , який потурає прокуратурі і затягуванням розгляду справи спричиняє до втрати важливих доказів, забезпечити об`єктивний розгляд справи, а тому на відводі останнього наполягає.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання з розгляду заяви про відвід не з`явився. Відповідно до положень ст.81 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Про призначення судового засідання повідомлявся слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 , якому заявлено відвід. Письмових пояснень від слідчого судді з приводу відводу, ініційованого скаржником ОСОБА_3 , не надходило.

Заслухавши доводи ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, суддя встановив наступне.

У провадженні слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за повідомленням ОСОБА_3 від 18.03.2025 року про вчинення злочинів (справа №465/2372/25).

В судовому засіданні з розгляду вказаної скарги, яке відбулось 28.03.2025 року, ОСОБА_3 заявив про недовіру слідчому судді ОСОБА_4 , що підтвердив також при розгляді усно оголошеної заяви про відвід.

При цьому, мотивами недовіри слідчому судді є незгода ОСОБА_3 з процесуальними діями судді, строками розгляду його скарги, способом повідомлення про час і місце розгляду скарги, а також невжиття слідчим суддею заходів для обов`язкової участі прокурора в розгляді справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід; за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. За змістом ч.2 ст.75 КПК України у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Крім цього, положеннями ст.76 КПК України передбачено випадки, за яких не допускається повторна участь судді у кримінальному провадженні. Так, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Також суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Крім цього, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. У свою чергу, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Таким чином, процесуальний закон визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя, а також суддя підлягає відводу.

Однак, як встановлено під час розгляду заяви про відвід, така не містить посилань на обставини, визначені у ст.ст.75, 76 КПК України.

При цьому, суддя враховує, що відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен містити відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу. Для встановлення наявності ознак необ`єктивності мають бути викладені такі доводи, які обґрунтовано підтвердять сумнів в неупередженості слідчого судді, вкажуть на наявність суб`єктивного або об`єктивного критерію.

Так, у справі Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» Європейським судом з прав людини зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі чи навпаки. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Стосовно об`єктивного критерію безсторонності у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07) Європейський суд з прав людини констатував, що об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною.

Попри це, заявлений ОСОБА_3 відвід не містить належних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_4 , що передбачені ст.ст.75, 76 КПК України, а зводиться до підозри скаржником слідчого судді в упередженості, догоджанні позиції прокуратури, організації судового процесу в такий спосіб, який би створив умови для знищення доказів у справі.

Водночас такі підозри і побоювання скаржника є лише припущеннями, які не доводяться жодними доказами. Суддя звертає увагу на те, що сама по собі незгода скаржника з процесуальними діями і рішеннями слідчого судді не може свідчити про наявність підстав для відводу такого слідчого судді, адже процесуальний закон передбачає механізм оскарження таких у передбачений процесуальний спосіб, в який учасником процесу реалізується своє право на ревізування таких дій і рішень судом вищої інстанції. Більш того, із заявлених скаржником підстав для відводу вбачається, що відвід зумовлений бажанням скаржника спонукати слідчого суддю до бажаних скаржнику дій, які не передбачені чинним законодавством. Так, ОСОБА_3 висловив невдоволення тим, що слідчий суддя не застосовує до прокурора привід, хоча це прямо суперечить положенням КПК України і такої процедури просто не існує. Тому сама по собі невідповідність дій слідчого судді очікуванням скаржника не може свідчити про упередженість такого слідчого судді.

Відповідно за відсутності доказів упередженості судді заявлений такому слідчому судді відвід не підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного суддя вважає, що у задоволенні заяви про відвід слідчого судді слід відмовити.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 2, 26, 75, 76, 80, 81, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 від участі в розгляді справи №465/2372/25 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за повідомленням ОСОБА_3 від 18.03.2025 року про вчинення злочинів.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1