Справа № 361/2124/25
Провадження № 1-в/361/28/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 березня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари подання начальника Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне, громадянки України, з професійно-технічною освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої 28 квітня 2021 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, -

встановив:

27 лютого 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло подання начальника Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 .

Із подання вбачається, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Вирок суду набрав законної сили 29 травня 2021 року та 06 грудня 2021 року отриманий Броварським районним відділом № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області. Станом на 24 лютого 2025 року відділ пробації не отримував від засудженої документа про сплату штрафу. При цьому на підставі ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. 06 грудня 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області було направлено подання на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України щодо вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або її заміну покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавленням волі. 07 серпня 2023 року до відділу пробації надійшла ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2022 року про відмову в задоволенні подання.

Засудженій ОСОБА_4 за місцем проживання неодноразово направлялись повідомлення про необхідність сплати призначеної вироком суду суми штрафу.

10 червня 2022 року за вих. № 32/6/1841-22 до Рівненського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Рівненській області скеровано запит про перевірку місця проживання засудженої, на який 10 липня 2022 року отримано відповідь про те, що у зв`язку з воєнним станом ОСОБА_4 виїхала закордон, зв`язку з нею у родичів немає.

22 січня 2024 року співробітниками Броварського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області здійснено моніторинг Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, в ході якого з`ясовано, що ОСОБА_4 не знаходиться під вартою, та не є особою, засудженою до позбавлення чи обмеження волі.

26 січня 2024 року до Броварського РУП ГУНП в Київській області уповноваженим органом з питань пробації надіслано подання та матеріали про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді штрафу. 04 березня 2024 року отримано відповідь про відсутність даних, які б давали можливість кваліфікувати дії особи за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, що унеможливлює внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з отриманою відповіддю ОСОБА_4 у період з 3 кварталу 2021 року по 4 квартал 2024 року отримувала соціальні виплати від Броварської міської ради Броварського району Київської області (1 квартал 2022 року), жодних інших виплат не отримувала.

Оскільки станом на 24 лютого 2025 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року відносно ОСОБА_4 не виконано, з дня набрання ним законної сили пройшло більше двох років, начальник Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області, представник Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області й засуджена ОСОБА_4 , будучи повідомленими про день і час розгляду, в судове засідання не з`явились з невідомих причин.

Неприбуття вказаних осіб не є перешкодою для розгляду подання. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про доцільність задоволення подання, виходячи з наступного.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Вирок набрав чинності у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в установлені строки, зокрема у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, такий строк становить два роки. При цьому частина третя вказаної статті передбачає, що перешкодою для звільнення від покарання є ухилення особи від його відбування; у разі вчинення засудженим дій, спрямованих на уникнення виконання обвинувального вироку, перебіг давності зупиняється та відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. Також ч. 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності. Вказана стаття передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини Кримінального кодексу, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини Кримінального кодексу. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

У наданих матеріалах міститься лист Броварського РУП ГУНП в Київській області № 647 від 30 січня 2024 року про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР у зв`язку з відсутністю даних, які б давали можливість кваліфікувати дії особи за ознаками певного кримінального правопорушення. При цьому, за даними вимоги про судимість ОСОБА_4 30 липня 2021 року засуджена Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт за кримінальне правопорушення, вчинене 01 червня 2021 року; 07 жовтня 2021 року - Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт за кримінальне правопорушення, вчинене 14 липня 2021 року.

Отже, в діях ОСОБА_4 відсутній складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, при цьому обчислення строку давності в даному випадку почалось із 14 липня 2021 року й закінчився 14 липня 2023 року.

Враховуючи викладене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року, суд вважає, що подання начальника Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

Подання начальника Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Рівне, від покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1