справа № 208/2937/25
провадження № 1-кс/208/1224/25
УХВАЛА

20 березня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене першим заступником керівника Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000148 від 02.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 13» в корпусі сірого кольору, з сім картами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , та грошові кошти.

До судового засідання прокурор та слідчий, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання не з`явилися, але подали заяви про підтримання заявленого клопотання та проведення судового розгляду за їх відсутності.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що У провадженні СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження за № 0000148 від 02.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 307 КК України, за фактом незаконного збуту психотропних речовин.

Досудовим розслідуванням встановлено: 02.03.2025, приблизно о 12 год. 20 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на ділянці місцевості біля житлового будинку №18, розташованого по вулиці Родинська, м. Покровськ, Донецької області, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут психотропних речовин з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що метамфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, діючи умисно, незаконно, збув оперативному покупцю ОСОБА_6 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», рідину масою 4,9810 г, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якої складає 0,0239 г., отримавши за це від оперативного покупця ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному збуті психотропних речовин, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 цього Кодексу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, 16 березня 2025 року, приблизно о 11 год. 20 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на ділянці місцевості біля житлового будинку №18, розташованого по вулиці Родинська, м. Покровськ, Донецької області, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторний збут психотропних речовин, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що метамфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, діючи умисно, незаконно, повторно збув оперативному покупцю ОСОБА_6 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», рідину яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, отримавши за це від оперативного покупця ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2500 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 цього Кодексу, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.03.2025 об 13.31 год., під час другого етапу контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки психотропних речовин - метамфетаміну в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

На підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №1-кс/208/1039/25 від 06.03.2025 проведено обшук житла останнього за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон належний ОСОБА_5 марки «Xiaomi» моделі «Redmi 13» в корпусі сірого кольору, з сім картами: НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_3 ;

- особисті грошові кошти в сумі 1820 грн. з наступними серійними номерами: 1000 грн.-АН8609916; 500 грн.-ЕТ7304995; 200 грн.-АЛ9708888; 100 грн.-АБ9159075; 20 грн.-ЕЄ6125945.

16.03.2025 постановою слідчого вилучений мобільний телефон та особисті грошові кошти слідчим визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи що санкція ч. 2 статті 307 КК України передбачає додатковий вид покарання у виді конфіскацією майна, необхідність накладення арешту на грошові кошти в сумі 1820 грн. з наступними серійними номерами: 1000 грн.-АН8609916; 500 грн.-ЕТ7304995; 200 грн.-АЛ9708888; 100 грн.-АБ9159075; 20 грн.-ЕЄ6125945, вилучених у ОСОБА_5 - обґрунтована необхідністю забезпечення виконання додаткового покарання за вчинений злочин, у разі визнання його винуватості.

Натепер слідством ще не оглянутий вміст вказаного мобільного телефону (месенджери, галерея та інші додатки) в яких могли залишитись сліди вчинення злочину у вигляді переписок із особою (особами) яким ОСОБА_5 збував психотропні речовини або особами у яких останній їх закуповував, в галереї телефон можуть залишитись фото докази злочинної діяльності у вигляді фото з геолокаціями місць зберігання психотропних речовин для їх збуту. Виходячи із наведеного у вказаному мобільному терміналі можуть залишитись істотні сліди вчинення злочину та він є істотним речовим доказом для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Наразі встановлено наступні підстави і мету застосування арешту відносно вказаного вище майна, передбачені ст.170 КПК України. Підставами застосування арешту відносно вищенаведеного майна є те, що вилучені речі відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, та є речовими доказами з підстав, наведених вище за текстом, та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Метою застосування арешту відносно вищенаведеного майна є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження. За наведених обставин метою застосування арешту вищенаведеного майна є збереження речових доказів.

Вивчивши клопотання, долучені до нього докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч.3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовими доказами, та мають доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене першим заступником керівника Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон належний ОСОБА_5 марки «Xiaomi» моделі «Redmi 13» в корпусі сірого кольору, з сім картами: НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_3 , а також особисті грошові кошти в сумі 1820 грн. з наступними серійними номерами: 1000 грн.-АН8609916; 500 грн.-ЕТ7304995; 200 грн.-АЛ9708888; 100 грн.-АБ9159075; 20 грн.-ЕЄ6125945, які було вилучено у останнього 16.03.2025 під час проведення обшуку за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши власнику його відчуження, розпорядження та користування.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1