ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 237/1087/24

Провадження № 1-і/210/5/25

02 квітня 2025 року

Слідча суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони та учасники кримінального провадження, які беруть участь у судовому розгляді: прокурор відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кривий Ріг клопотання прокурора відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000070 від 01.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До провадження слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у кримінальному провадженні, внесеному 01.02.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000070.

Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюється групою прокурорів Донецької обласної прокуратури та Бахмутської окружної прокуратури Донецької області.

Підсудність визначена Дніпровським апеляційним судом.

Прокурор у судовому засіданні наполягала на продовженні строку тримання під вартою так як, строк перебування обвинуваченого під вартою закінчується, однак винести рішення у вказаному кримінальному провадженні до того часу не є можливим через ряд об`єктивних обставин. Зокрема, на даний час не допитані всі свідки, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, переховуватись від суду, вчиняти нові злочини.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , кожен окремо, в судовому засіданні заперечували щодо клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доводи та аргументи сторін кримінального провадження, слідча суддя приходить до наступних висновків.

За змістом частини 6 статті 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Встановлено, що Мар`їнським районним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження № 0000070 від 01.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

У подальшому, у зв"язку зі зміною територіальної підсудності кримінальне провадження, внесене 01.02.2024 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000070 направлено до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

Крім того, до цього ж суду скеровано клопотання про продовження строків тримання під вартою, застосованих до обвинувачених, зокрема ОСОБА_4 .

Проте здійснити автоматизований розподіл справи між суддями Апостолівського районного суду Дніпропетровської області не можливо, оскільки суддя ОСОБА_10 перебуває у відпустці, а судді ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виключені з розподілу з підстав відсутності повноважень.

Також встановлено, що 26.03.2024 суддею Мар`їнського районного суду Донецької області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

У цьому провадженні слідча суддя не досліджує наявність обгрунтованої підозри, оскільки ОСОБА_4 наразі перебуває в статусі обвинуваченого. Обгрунтованість підозри дослідувалась слідчим суддею на етапі досудового розслідування під час застосування запобіжного заходу.

Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 КПК України, під час застосуваня запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого встановлено обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених у частині 1 статті 177 КПК України.

Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження чи зміну обвинуваченому запобіжного заходу, слідча суддя враховує наступні обставини та факти.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, який законом віднесено до особливо тяжкого злочину та за вчинення якого КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі (на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), і така безальтернативна міра покарання може бути підставою для того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено.

Станом на 02 квітня 2025 року наявні ризики, передбачені пунктами 1, 5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор, і які не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, більш м`який запобіжний захід.

Дійсно, ризик втечі обвинуваченого (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК) не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Слідча суддя вважає, що ризик переховування наявний, та погоджується з тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії - особливо тяжких злочинів, та можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін може переховуватись від суду.

Обвинувачений на момент затримання офіційно не працевлаштований, тому у суду наявні сумніви, що останній мав законні джерела доходів, враховуючи характер пред"явленого обвинувачення незаконне зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинено повторно та організованою групою.

Крім того, відсутність міцних соціальних зв"язків збільшує рзик втечі, оскільки відсутні стримуючі фактори для належної поведінки обвинуваченого.

Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов"язаного з незаконним обігом наркотичних засобів (зокрема збуту) в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку слідчої судді також відсутні гарантії та запобіжні чинники, які б достовірно свідчили про те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 не буде вживати заходів конспірації з метою переховування від суду та не повернеться на непідконтрольну органам влади України територію. Ані обвинуваченим, ані його захисником не доведено належними доказами, що у разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 буде виконувати свої процесуальні обов"язки.

Не виключається ризик того, що обвинувачений, перебуваючі на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК), у тому числі й пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки обвинувачений має не зняті та не погашені судимості у сфері незаконного обігу нароктичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, відбував покарання в умовах позбавлення волі, звільнений у квітні 2021 року умовно достроково, та наразі обвинувачується у вчиненні незаконного збуту наркотичного засобу "метадон" організованою групою.

Під час досудового розслідування встановлені факти причетності ОСОБА_4 до події злочину, у тому числі й задокументовано шляхом проведення негласних слідчих (розшукових) дій та ряду оперативних закупок наркотичних засобів, у зв`язку із чим останній може продовжити вчинювати аналогічні злочини не маючи постійного місця роботи та джерела доходів, окрім незаконного, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

В той же час прокурором не доведене ризик впливу на свідків, оскільки на теперішній час підсудність кримінального провадження змінена, а територія м. Курахове Покровського району Донецької області, де відбувались інкриміновані обвинуваченому діяння, є тимчасово окупованою, не підконтрольною, а свідки, залучені до оперативної закупівлі є залегендованими особами, їх справжні анкетні дані захищені.

Враховуючи те, що причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до подій злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, не спростована, прокурором в судовому засіданні доведено вагомі докази достатності підстав вважати, що у діях та поведінці обвинуваченого існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від слідства та суду, та з метою запобіганням цим спробам, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, відносно останнього, слідчий суддя вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 доцільно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підстави для зміни запобіжного заходу на більш мякий відсутні та більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані через наступне: особисте зобов`язання у зв`язку зі скоєнням ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна; особиста порука у зв`язку з відсутністю будь-яких даних про осіб, які заслуговуючи на довіру та які можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу; домашній арешт у зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належним чином процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що наразі відсутні докази, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв"язки на території Дніпропетровської області.

У відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану, іншими словами, з огляду на особу обвинуваченого впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Проте поряд з цим особа повинна мати реальну здатність внести заставу відповідного розміру.

КПК України імперативно визначив межі розміру застави, яка може бути призначена в залежності від кваліфікації і тяжкості кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який визначено виключно позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з обов"язковим застосуванням конфіскації майна.

За змістом пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

ОСОБА_4 було визначено заставу у розмірі 80 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісти сорок) гривень.

Слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_4 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та вважає за доцільне заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242240,00 гривень залишити без змін, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. 178, 182,183 КПК України.

Підстав для зменшення застави не встановлено.

Відповідно до вимог частини 1 статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, - на теперішній час можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 314-316, 291, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Дніпровська установа виконання покарань (№4) строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 31 травня 2025 року включно.

Альтернативний запобіжний захід - застава - у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісти сорок) гривень та обов`язки, покладені на обвинуваченого у разі внесення застави - залишити без змін.

Роз"яснити, що застава може бути внесена як самим обвинуваченим так і заставодавцем, та у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Копію даної ухвали направити до ДУ "Дніпровська установа виконання покарань (№4)"- для відома та виконання, вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03 квітня 2025 року о 14 год. 15 хв. в залі судового засідання № 7 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24).

Слідча суддя: ОСОБА_1