Справа № 307/1141/25
Провадження № 1-кс/307/193/25
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
01 квітня 2025 року м. Тячів
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області, який проживає у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України,
в с т а н о в и л а:
Слідчий СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 01 квітня 2025 року звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 29 березня 2025 року о 23 год. 31 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом транспортного засобу - автомобіля марки «BMW-530», номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений нарядом патрулювання ГРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, у складі поліцейських СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які виконували свої службові обов`язки.
Ними було прийнято рішення зупинити вказаний транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_5 , який не увімкнув покажчик правого повороту, чим порушив Правила дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_5 був зупинений неподалік будинку 55, по вул. Возз`єднання у селищі Тересва, Тячівського району, Закарпатської області, де ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з метою заподіяння смерті людині, усвідомлюючи суспільно - небезпечний та протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, навмисно розпочав рух автомобіля при цьому бачив, що працівник поліції СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 стоїть попереду його транспортного засобу, не виконуючи законну вимогу поліцейського вимкнути двигун та вийти із салону автомобіля, умисно здійснив наїзд лівою передньою частиною транспортного засобу на працівника поліції ОСОБА_8 , яка виконувала свої службові обов`язки, після чого водій ОСОБА_5 втік з місця події.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 працівник поліції ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині та забій грудної клітки.
Враховуючи викладене, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, тобто замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
30 березня 2025 року о 18 год. 38 хв. ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
30 березня 2025 року о 18 год. 40 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 29.03.2025, рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 30.03.2025, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, оглядом місця події від 30.03.2025, заявою про залучення до провадження як потерпілої ОСОБА_8 , допитом потерпілої ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілої ОСОБА_8 , протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , протоколом огляду предмету від 30.03.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_7 , заявою про долучення оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , протоколом огляду місця події від 30.03.2025, постановою про визнання предметів речовими доказами від 31.03.2025 та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, і відповідно до вимог п.4) ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, адже усвідомлює, що йому загрожує реальна міра покарання.
Так, ОСОБА_5 є мешканцем с. Грушово, обізнаний з географією вказаного населеного пункту, яке по всій своїй протяжності межує з Румунією та може незаконно перетнути державний кордон України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення; може незаконно впливати на свідка ОСОБА_11 , яка перебувала під час інциденту з ним в автомобілі та знайома з ним тривалий час та, яка була безпосереднім очевидцем даної події, з метою зміни нею показань на свою користь; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, не з`являтися на виклики у визначений слідчим, прокурором, слідчим суддею час та дату з метою затягування розгляду справи; може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 вчинено з особливою зухвалістю, з явним зневажливим ставленням до життя та здоров`я представника влади - правоохоронного органу, що свідчить про низькі морально-правові якості підозрюваного та схильність його до вчинення аналогічних чи інших кримінальних правопорушень.
Так, в органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Отже, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.
Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою.
Крім цього, слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , адже, враховуючи спосіб вчинення злочину, знаряддя та місце його вчинення, воно викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації, тому тримання під вартою підозрюваного є виправданим.
Відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статі.
Враховуючи п.1) ч.4 ст.183 КПК України, просить не визначати розмір застави, оскільки відносно потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_5 було застосовано насильство, що вчинене способом, небезпечним для життя.
Під час розгляду вказаного клопотання прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в обґрунтування клопотання посилався на викладені у ньому обставини.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що ризики заявлені прокурором необґрунтовані, зокрема, зазначила, що ОСОБА_5 добровільно з`явився у відділок поліції, щиро розкаюється у вчиненому; має намір відшкодувати потерпілій матеріальну та моральну шкоду; не має наміру перешкоджати досудовому розслідуванню або впливати на свідків; також не має наміру у незаконний спосіб перетинати кордон України. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, у нього наявні міцні соціальні зв`язки у місці його постійного проживання, проживає разом із батьками, його батько є особою з інвалідністю І «Б» групи, він раніше не судимий та за місцем проживання характеризується позитивно, а тому просила відмовити у задоволенні клопотання та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Дослідивши обставини клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 та відмові у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 .
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За правилами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Із матеріалів кримінального провадження, наданих прокурором, видно про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Також наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки у разі визнання винним ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 09 до 15 років або довічне позбавлення волі, і це може стимулювати його до переховування від суду; він може впливати на свідків, що підтверджується тим, що на даний час триває досудове розслідування; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не прибувати за викликом у визначений слідчим, прокурором, слідчим суддею час з метою затягування розгляду справи; може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 вчинено з особливою зухвалістю, з явним зневажливим ставленням до життя та здоров`я представника влади - правоохоронного органу, що свідчить про низькі морально-правові якості підозрюваного.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
30 березня 2025 року о 18 год. 38 хв. ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України (а. с. 80).
30 березня 2025 року о 18 год. 40 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а. с. 82, 83).
Із рапорту події від 29 березня 2025 року відомо, що 29.03.2025 о 23 год. 28 хв. отримано та зареєстровано заяву на підставі повідомлення зі служби 102 про те, що диспетчер швидкої медичної допомоги повідомив, що за адресою: вул. Романа Шухевича, 51 у с-щі. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області водій здійснив наїзд на пішохода; виїздом на місце події встановлено, що ГРПП-11 у складі ОСОБА_7 та ОСОБА_16 під час патрулювання у с-щі. Тересва по вул. Возз`єднання зупинено автомобіль марки «BMW-530», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та під час перевірки документів водій раптово здійснив рух та наїхав на працівника поліції ОСОБА_8 , після чого залишив місце події; ОСОБА_8 було госпіталізовано до Тячівської РЛ; на місце події викликано СОГ та проводяться заходи щодо встановлення місця перебування водія та транспортного засобу (а. с. 7 - 8).
Із протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 відомо, що з 8 год. 29 березня 2025 року до 8 год. 30 березня 2025 року вона, згідно графіку чергувань Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, заступила на добове чергування у складі наряду СРПП № 2 разом із сержантом поліції ОСОБА_7 . Чергування здійснювали на службовому автомобілі марки «Мітсубіші Аутлендер», номерний знак НОМЕР_3 , водієм був ОСОБА_17 . У їхні обов`язки, під час здійснення чергування, входить охорона громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, 29 березня 2025 року, приблизно о 23 год. вони здійснювали патрулювання вул. Возз"єднання у с-щі. Тересва. У цей час неподалік будинку № 55 на цій вулиці помітили, що автомобіль марки «BMW 530», номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з вулиці Вайди на вулицю Возз?єднання, не увімкнув покажчик правого повороту, за що, згідно КУпАП передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 за ст. 122 КУпАП у зв`язку із чим ними було прийнято рішення зупинити вказаний автомобіль і притягнути до відповідальності водія. Їхні дії фіксувалися на нагрудну камеру поліцейського. Зупинивши автомобіль, до водія підійшла ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 стояв поряд з транспортним засобом; за кермом знаходився незнайомий молодий чоловік, однак, на даний час відомо, що це ОСОБА_5 і він є жителем с. Грушово. На передньому пасажирському сидінні знаходилась незнайома молода дівчина. Після того, як представилася водію, вона запропонувала йому пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс, але ОСОБА_5 повідомив, що має при собі лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а інші документи забув вдома. У подальшому працівники поліції оглянули багажне відділення та салон автомобіля, однак жодних заборонених речей та предметів не виявили. Так як у ОСОБА_5 були відсутні при собі документи, що посвідчують особу, вона здійснила його перевірку згідно поліцейської бази даних, відповідно до якої вказаний громадянин перебував у розшуку, оголошеним ІНФОРМАЦІЯ_2 за порушення правил військового обліку. ОСОБА_5 почав запевняти їх, що це помилка, бо в нього є відповідні документи, які він забув вдома. Після цього йому було запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору алкотестеру «Драгер-6810». Згідно результату водій не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Бажаючи пересвідчитись в його особі, вони пропонували йому надати фото своїх документів, однак ОСОБА_5 повідомив, що вдома у нього нікого немає і він проживає один. Після цього, він знову сів за кермо свого авто і завів двигун. На зауваження ОСОБА_5 відповів, що не збирається втікати, а автомобіль завів тому що у нього сідає акумулятор. Йому, крім цього було запропоновано пройти освідчення у Тячівській РЛ на стан наркотичного сп`яніння, однак на цю пропозицію він не відповів. Також його повідомили, що через те, що він знаходиться у базі розшуку РТЦК та СП, йому необхідно пройти разом з ними для встановлення всіх обставин, однак ОСОБА_5 категорично відмовився їхати у службовому автомобілі, при цьому дівчині, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, поліцейські запропонували викликати таксі. На даний час їй відомо, що цю дівчину звати ОСОБА_11 . Вона, ОСОБА_8 , стояла перед автомобілем, а ОСОБА_7 - з лівої сторони від автомобіля. На пропозицію вийти з транспортного засобу ОСОБА_5 відмовився і різко поїхав з місця та умисно здійснив наїзд на поліцейську передньою частиною автомобіля, при цьому зробив це умисно, так як потерпіла стояла попереду його автомобіля, приблизно 10 -15 хв., на автомобілі було увімкнено ближнє світло фар і він її чітко бачив, оскільки вона була одягнена у формений одяг поліцейського. Внаслідок першого контакту з автомобілем ОСОБА_8 впала на землю в поперек автомобіля, при цьому була затиснута між бампером та землею, а її голова була поряд з правим переднім колесом авто, яким керував ОСОБА_5 .. Вона чула як ОСОБА_18 почав кричати, щоб ОСОБА_5 зупинився і від?їхав назад, бо під автомобілем знаходиться потерпіла і він колесами здійснює наїзд на неї, однак ОСОБА_5 на зауваження не реагував і продовжував збільшувати швидкість. Потерпіла чула як він сильніше натискав на педаль газу та дуже сильно перелякалась за своє життя, так як лежала під колесами автомобіля і не могла нічого зробити. ОСОБА_5 не реагував на слова поліцейського ОСОБА_18 , натомість свідомо намагався переїхати потерпілу, щоб утекти з місця події і уникнути відповідальності. Він проштовхав ОСОБА_8 автомобілем уперед декілька метрів, після чого вона відчула, що він здає заднім ходом і лише таким чином потерпілій вдалося вивільнилась з-під автомобіля. У цей момент ОСОБА_18 застосував щодо ОСОБА_5 спеціальний засіб, який споряджений речовиною сльозогінної та дратівної дії, однак ОСОБА_5 втік з місця події. Вона була при свідомості, лежала обличчям до низу, відчувала сильну біль у нозі та грудній клітці; ОСОБА_18 повідомив про дану подію швидку медичну допомогу, оперативного чергового Тячівського РВП та керівництво поліції. На їхні крики з будинку вийшла незнайома потерпілій жінка, яка проживає неподалік від місця події, у цей момент вона вже лежала на землі, а ОСОБА_5 поїхав з місця події у сторону центра с-ща. Тересва (а. с. 59, 60).
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 березня 2025 року, проведеного у присутності двох понятих вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 впізнала особу чоловічої статі, а саме ОСОБА_5 , який 29 березня 2025 року здійснив на неї наїзд автомобілем (а. с. 61 - 62).
Свідок ОСОБА_18 надав аналогічні показання (а. с. 49 - 51)
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 березня 2025 року, проведеного у присутності двох понятих вбачається, що свідок ОСОБА_18 впізнав особу чоловічої статі, а саме ОСОБА_5 , перевірку документів якого здіснював 29 березня 2025 року (а. с. 52 - 53).
Згідно рапорту поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_19 від 30 березня 2025 року відомо, що у період з 8 год. 29 березня 2025 року до 8 год. 30 березня 2025 року він разом із сержантом поліції ОСОБА_8 ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху на службовому автомобілі марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_3 .
Так, 29 березня 2025 року, о 22 год. 57 хв., неподалік будинку № 55 по вул. Возз"єднання у с-щі. Тересва, автомобіль марки «BMW 530», номерний знак НОМЕР_1 , під час повороту праворуч, не увімкнув покажчик правого повороту, чим порушив пункт 9.2 «Б» у зв`язку із чим на підстав п.1) ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», транспортний засіб було зупинено, а водію роз`яснено причину зупинки. О 23 год. 25 хв. 29 березня 2025 року ОСОБА_5 , під час спілкування різко почав рух та здійснив наїзд на сержанта поліції ОСОБА_8 та поїхав у напрямку центру с-ща. Тересва.
Відповідно до п. 3а), ч.3 ст. 45 Закону України «Про національну поліцію», до правопорушника було застосовано поліцейський захід примусу, а саме засіб споряджений речовинами сльозогінної та дратівливої дії (а. с. 54)
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 30.03.2025 року відомо, що вона є жителькою АДРЕСА_2 ; в ніч з 29 березня 2025 року по 30 березня 2025 року, приблизно о 23 год. вона перебувала вдома та побачила, що працівники поліції зупинили транспорний засіб чорного кольору, після чого довго говорили з водієм вказаного автомобіля; після чого працівники поліції оглянули автомобіль, водій його завів і приблино через 20 хв. водій чорного автомобіля наїхав на поліцейського та втік у сторону вулиці Народна (а. с. 63 - 65).
Із протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди, фототаблиці до нього та схеми місця ДТП від 30 березня 2025 року відомо, що місцем огляду є узбіччя дороги біля будинку 55, по вул. Возз"єднання, в с - щі Тересва, Тячівського району, Закарпатської області; на місці події припаркований службовий автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_3 , без пошкоджень; на узбіччі присутні сліди волочіння ( а. с. 11 18).
Із рапорту події від 30 березня 2025 року відомо, що 30.03.2025 о 00 год. 00 хв. отримано та зареєстровано заяву за № 7524, яка надійшла зі служби 102 про те, що сержант поліції Сойма повідомив, що за адресою: вул. Возз`єднання, неподалік будинку № 55 у с-щі. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області було зупинено автомобіль марки «BMW 530», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , під час спілкування з яким, він раптово розпочав рух автомобілем на працівника поліції, здійснив на неї наїзд та втік з місця події; працівника поліції ОСОБА_8 госпіталізовано до Тячівської РЛ з попереднім діагнозом перелом лівої великогомілкової кістки у верхній третині, забій грудної клітки; проводяться заходи щодо встановлення та затримання ОСОБА_5 , оголошено план «Перехват» (а. с. 24 - 27).
30 березня 2025 року ОСОБА_14 надав добровільну згоду працівникам поліції для огляду його дворогосподарства та іншого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 66).
З протоколу огляду місця події від 30 березня 2025 року, який проводився у присутності двох понятих за адресою: АДРЕСА_1 на підставі добровільної згоди, відомо, що під час огляду в глибині дворогосподарства було виявлено та вилучено автомобіль «BMW 530», номерний знак НОМЕР_1 із слідами пошкоджень (а. с. 67 - 68).
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 30 березня 2025 року відомо, що на території дворогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не проживає, таке огороджено металевою сіткою, ворота не закриваються, так як ніхто туди не заходить; кому належить транспортний засіб автомобіль «BMW 530», номерний знак НОМЕР_1 і коли його туди поставили йому невідомо (а. с. 71 - 73).
Із довідки, виданої лікуючим лікарем КНП Тячівська РЛ від 30 березня 2025 року відомо, що ОСОБА_8 перебуває у приймальному відділенні з попереднім діагнозом: перелом лівої великогомілкової кістки у верхній третині та забій грудної клітки (а. с. 23)
Із протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 30 березня 2025 року відомо, що під час спілкування з працівниками поліції 29 березня 2025 року у нього не було з собою обліково-військових документів, тому він запропонував працівникам поліції поїхати з ним до нього додому, щоб їх пред`явити, на цю пропозицію поліцейські запропонували йому пересісти у службовий автомобіль та поїхати ним, але він злякався, бо був випадок, коли його так само зупинили працівники поліції і після того, як він сів у їхній автомобіль його відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де він провів досить тривалий час, поки його не забрав звідти адвокат. Тому він злякався, що його знову доставлять у РТЦК та вирішив поїхати. Про те, що перед машиною була поліцейська він не знав, не бачив її доки та не почала кричати і він одразу здав назад, а потім злякався того, що зробив і вирішив поїхати. Після спілкування з адвокатом він добровільно прийшов у відділок поліції; щиро розкаюється у скоєному та має намір відшкодувати завдану шкоду потерпілій (а. с. 87 - 88).
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 30 березня 2025 року відомо, що вона 29 березня 2025 року зі своїм товаришем ОСОБА_5 його автомобілем марки «BMW 530», номерний знак НОМЕР_1 вирішили проїхатись по околицях с-ща. Тересва, де їх зупинили працівники поліції, під час спілкування з якими виявилося, що він перебуває у розшуку РТЦК; в цей час поліцейська стояла перед автомобілем та розмовляла по телефону, ОСОБА_5 також розмовляв по телефону, з ким, їй невідомо, але потім працівники поліції повідомили йому, про те, що він має поїхати з ними і якщо він цього не зробить, то до нього будуть застосовані методи впливу; ОСОБА_5 , продовжуючи розмовляти по телефону різко зрушив з місця та наїхав на поліцейську, після чого здав назад, де інший працівник поліції розпилив в салон автомобіля сльозогінний газ, а після цього, ОСОБА_5 на великій швидкості поїхав з місця події; потім їй стало зле та вона почала просити ОСОБА_5 зупинити автомобіль, що він і зробив неподалік від його місця проживання у с. Грушово, після чого вона вийшла з автомобіля та зателефонувала своїм кумам, які її забрали і відвезли додому, де їх вже очікував наряд поліції (а. с. 32 - 34).
31 березня 2025 року транспортний засіб автомобіль марки «BMW 530», номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а. с. 91).
Із протоколу перегляду відеозапису від 31 березня 2025 року відомо, що об`єктом огляду є оптичний DVD R диск, із відеозаписом, який був здійснений на службову боді-камеру, із якого видно як працівники групи ГРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, у складі поліцейських СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержантів поліції ОСОБА_7 , службове посвідчення ЗКП №013076 та ОСОБА_8 , службове посвідчення ЗКП № 008948, було зупинено автомобіль марки «BMW - 530», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_3 , о 23 год. 06 хв., 29.03.2025, місце події за адресою: неподалік будинку 55, по вулиці Возз`єднання, в селищі Тересва, Тячівського району, Закарпатської області.
На даному відеозаписі видно як наряд СРПП Тячівського РВП у складі сержантів поліції ОСОБА_20 та ОСОБА_8 здійснює перевірку документів, які встановлюють особу та здійснюють огляд багажного відділення транспортного засобу марки «BMW-530», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 та пасажира ОСОБА_11 .
При перегляді відеозапису початок о 23 години 06 хвилин, 29.03.2025, було встановлено, що у подальшому при перевірці військово-облікових документів у водія ОСОБА_5 , прозвучала вимога вимкнути двигун та вийти із салону автомобіля, так як наявні порушення, які стосуються військово-облікових документів ОСОБА_5 , згідно інформації, яка була перевірена за допомогою службового планшету. При цьому водій ОСОБА_5 , який сидів за кермом вказаного транспортного засобу, відмовився виконувати законну вимогу працівника поліції та увімкнувши коробку перемикання швидкостей розпочав рух о 23 год. 31 хв.
29.03.2025 вперед та своїми діями здійснив посягання на життя працівника правоохоронного органу сержанта поліції ОСОБА_8 , яка стояла прямо перед автомобілем, після чого втік із місця події (а. с. 92 - 108).
31 березня 2025 року оптичний диск із відеозаписом із службової боді-камери постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_21 визнано речовим доказом (а. с. 109).
Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що у разі доведення його вини і визнання його винним у його вчиненні, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 09 до 15 років або довічне позбавлення волі, а також існування на даний час ризиків, які зазначені прокурором, оскільки досудове розслідування триває, наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому його тримання під вартою буде виправданим та необхідним.
Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 передбаючи негативні для себе наслідки після вчинення ним наїзду на працівника поліції, з метою приховування знаряддя злочину автомобіля, навмисно вчинив дії для його приховування та сам переховувався від органу досудового розслідування; крім цього ОСОБА_5 може вчинити інші дії для знищення або спотворення доказів в даному кримінальному провадженні; може вплинути на показання свідків, оскільки досудове розслідування триває та не всі докази зібрані.
Хоча ОСОБА_5 має сталі міцні соціальні зв`язки у місці його постійного проживання, крім того він раніше не судимий, однак, беручи до уваги в сукупності обставини злочину у вчиненні якого він підозрюється та суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, так і потерпілої, враховуючи зухвалість вчиненого ОСОБА_5 злочину та те, що після вчинення такого він прийняв свідоме рішення залишити місце події та приховати знаряддя вчинення злочину, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п. 1) ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави.
Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,
п о с т а н о в и л а:
Клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 29 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, його захиснику, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань № 9».
Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, адля особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 07 квітня 2025 року, о 15 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1