ЄУН № 337/4518/23
Провадження № 1-кп/337/50/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в порядку спеціального судового провадження (in absentia), у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Токмак Запорізької області, громадянки України, заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст. 480 КПК України, раніше на території України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 1111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановлені дату та час, приблизно в другій декаді грудня 2022 року, громадянка України ОСОБА_7 , будучи проросійськи налаштованою особою, діючи з прямим умислом, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Молочанськ Пологівського району Запорізької області, прийняла пропозицію невстановлених осіб з числа представників окупаційної влади держави-агресора рф та добровільно зайняла посаду виконуючої обов`язків голови у незаконному органі влади (мовою оригіналу) «Военно-гражданская администрация Молочанской городской администрации Пологовского района», створеній представниками держави-агресора, та який розташовується за адресою: Запорізька область, Пологівський район, м. Молочанськ, вул. Педенко, буд.17, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі: загальна організація роботи і управління цією окупаційною адміністрацією та її структурними підрозділами, призначення на посади та звільнення з посад, розпорядження коштами та майном окупаційної адміністрації, організація та контроль за проведенням масових пропагандистських заходів, спрямованих на підвищення іміджу окупаційної влади держави-агресора, розробка та видання незаконних нормативно-правових актів обов`язкових для виконання на тимчасово окупованій території Молочанської міської територіальної громади, тощо.

Обіймаючи вказану посаду, не пізніше ніж з початку січня 2023 року ОСОБА_7 , діючи умисно та виконуючи покладені на неї окупаційною владою організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції очільника вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора та вказівки представників збройних формувань російської федерації, крім іншого, 12 червня 2023 року приймала участь у святкуванні та організації заходів, пов`язаних зі святкуванням «Дня перемоги», «Дня росії» на території Молочанської ОТГ Пологівського раойну Запорізької області, а також підтримки президента рф володимира путіна, під час подій 23-24.06.2023 року.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_7 (in absentia), яка показань суду не надавала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_6 , який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в у Донецькій та Запорізькій областях.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_7 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_7 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_6 у судових засіданнях зазначав, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченої ОСОБА_7 під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу всіх процесуальних питань, що відбулись в судових засіданнях.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку рф частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.1111 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які були досліджені судом:

Допитані в судовому засіданні свідки, а саме:

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала старостою Виноградівського старостинського округу Молочанської міської ради Пологівського району. 27.11.2022 року о 07 годині ранку до них додому приїхала комендатура (російські військові), 7 осіб в балаклавах, провели обшук та перевернули все верх дном. О 08:30 годині її забрали в комендатуру, що в будинку Молочанської міської ради, де тримали в підвалі до 6ї години вечора, поки не приїхали співробітники ФСБ. Її допитували в кабінеті голови. Коли її виводили, вона бачила, що ОСОБА_9 сиділа в кабінеті заступника голови. Призначили ОСОБА_7 на місце Єгорова. Посада голова Молочанської міської військової адміністрації. До цього ОСОБА_7 працювала в меблевому комбінаті комірником. Після другого обшуку, свідок 05.04.2023 року виїхала на підконтрольну Україні територію. Знає, що ОСОБА_7 займалась видачою російської гуманітарної допомоги, складала списки на отримання 10000 російських рублів, видачою тюнерів, антен, керувала адміністрацією. В телеграм каналах свідок бачила, що ОСОБА_7 приймала участь у вітаннях, покладаннях квітів. Під усіма новинами ОСОБА_7 була підписана як голова військово-цивільної адміністрації. Впевнена, що ОСОБА_7 зайняла посаду добровільно, оскільки нікого не змушували. Йшли люди, які дорвались до влади. Свідку пропонували зайняти посаду, але вона відмовилась. Займала ОСОБА_7 посаду десь з осені 2022 року, в листопаді вже точно.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що працювала начальником земельного відділу виконавчого комітету Молочанської міської ради. ОСОБА_7 знає, та працювала на Молочанському лісопереробному заводі, на складі видавала ліс на цеха. На момент вторгнення завод вже закрився. Коли ОСОБА_7 зайняла посаду, свідок вже виїхала. Від знайомих, що залишились в Молочанську (свідок назвала в судовому засіданні осіб, від яких їй відома інформація, однак їх ідентифікуючі ознаки у вироку не вказуються, для забезпечення їх безпеки в окупації) свідок дізналась, що ОСОБА_7 видавала російські 10000 рублів, документи на будинки і землю, переоформлювала документи на автомобілі, майно, переоформлювала фермерські господарства, сплату податків. ОСОБА_7 зайняла посаду у вересні 2022 року, на момент вторгнення в міській раді вона не працювала. Виїхала до Запоріжжя свідок в серпні 2022 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вторгнення обвинувачену знала, але не спілкувалась. Та проживала у м. Молочанськ. Після вторгнення, десь в лютому-березні 2023 року бачила ОСОБА_7 в Молочанській міській раді. Свідок в той момент розмовляла з соціальним працівником ОСОБА_12 , і та відповідаючи на запитання свідка пояснила, що «це наша ОСОБА_13 ». На вулиці тоді було холодно і всі відвідувачі ходили у верхньому одязі, а ОСОБА_7 була роздягнута, та вийшла з кабінету і кудись йшла разом з ОСОБА_14 (мешканкою с. Виноградне).

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ОСОБА_7 знає з дитячого садочка, близько 45 років, та вона була його однокласницею. До вторгнення вона робила на меблевому заводі. Він купував у неї двері. До цього в органах влади вона не працювала. Перед призначенням обвинуваченої на посаду свідок виїхав (05 квітня 2022 року), але від знайомих знає, що з 2022 року ОСОБА_7 очолила кацапську адміністрацію. (Свідком були названі ПІБ осіб, від яких йому відома інформація про обвинувачену, однак вони у вироку не зазначаються, для уникнення репресій з боку окупаційної влади.) ОСОБА_7 збирала людей, роздавала гуманітарку, їздила, організовувала виступи на площах, в тому числі біля клубу Котовського у м. Молочанськ, від імені кацапської адміністрації Молочанської громади. Гуманітарну допомогу не можна було не брати, або були б проблеми. ОСОБА_7 як представник окупаційної влади приїжджала до близьких родичів і однокласників свідка, про що вони йому розповідали.

В судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_7 знає як співмешканку по м. Молочанськ і однокласницю старшого брата свідка. До вторгнення ОСОБА_7 була майстром на меблевому заводі, а після в окупаційній адміністрації і по гуманітарній допомозі. Свідок є багатодітною матір`ю, та має 7 дітей, 4 з яких неповнолітні. Також з нею проживали 4 онука. Її друга донька проходила підготовку як військова, проте не служила, оскільки пішла в декрет, але все одно на них розпочалося «пресування». 15 квітня 2022 року свідок вивезла з окупованої території 4х дітей і 4х онуків. Про це стало відомо ОСОБА_7 , і та прийшла до свідка з претензіями. У них виник конфлікт, ОСОБА_7 спочатку погрожувала забрати свідка «на підвал», потім пропонувала їй посаду квартальної (доповідати, хто з мешканців виїхав, хто залишився, і де є військові), але свідок відмовилась. Виникла «потасовка», і вони розійшлись. Пізніше свідок відвідувала адміністрацію, для оформлення своєму брату, 1949р.н. доставку вугілля (подачі від його імені документів). При вході в адміністрацію була російська військова охорона. В приміщенні свідок спілкувалась з ОСОБА_7 , яка тоді займала посаду заступника голови, і керувала видачою гуманітарної і соціальної допомоги (формувала списки). Приймала ОСОБА_7 в особистому кабінеті. Іншим співробітникам адміністрації давала розпорядження, які ті виконували. Свідок бачила ОСОБА_7 в адміністрації 3-4 рази. Крім того ОСОБА_7 піднімала свій рейтинг, щоб стати мером, і стала. Співпрацювати ОСОБА_7 пішла добровільно, оскільки на пропаганді більше можливостей. Що діяла добровільно, було видно по ній. До того ж обвинувачена умовляла співпрацювати з окупантами і свідка. Обвинувачена могла безперешкодно виїхати, аби хотіла. 14-15 жовтня 2022 року свідок виїхала з окупованої території, для чого на початку жовтня зверталась до ОСОБА_7 за дозволом на виїзд.

Допитаний судом свідок ОСОБА_17 пояснив, що знає ОСОБА_7 з дитинства, мабуть років тридцять, і та була сусідкою його однокласника. До вторгнення вона працювала на меблевому комбінаті, начальником чи майстром цеху. Що ОСОБА_7 зайняла посаду голови, знає від родичів і знайомих. До цього вона там була начальником служби соціальної допомоги. В самій адміністрації він не був. Будівлю охороняють російські військові, але влітку 2022 року його брату видала електроплиту, та забирати їздили разом. Піч отримували у внутрішньому дворі адміністративної будівлі окупаційної влади. ОСОБА_7 тоді виходила і керувала усіма, давала розпорядження підлеглим. Поруч була військова охорона, при якій ОСОБА_7 відчувала себе вільготно. По її поведінці було видно, що діяла добровільно, без примусу. Крім того багато разів свідок бачив ОСОБА_7 під час виконання обов`язків окупаційної влади, в тому числі, коли керувала роздачою гуманітарної допомоги.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 червня 2023 року, згідно якого ОСОБА_8 з чотирьох фотознімків осіб впізнала ОСОБА_7 на фототаблиці під №2. Відео слідчої дії було відтворено в ході судового розгляду.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 червня 2023 року, згідно якого ОСОБА_18 з чотирьох фотознімків осіб впізнав ОСОБА_7 на фототаблиці під №2. Відео слідчої дії було відтворено в ході судового розгляду.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 червня 2023 року, проведеного за участю понятих, згідно якого ОСОБА_10 з чотирьох фотознімків осіб впізнала ОСОБА_7 на фототаблиці під №2.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 червня 2023 року, проведеного за участю понятих, згідно якого ОСОБА_19 з чотирьох фотознімків осіб впізнала ОСОБА_7 на фототаблиці під №2.

Протокол огляду від 27 червня 2023 року, згідно якого, слідчим проведено огляд Інтернет-сайту «Федеральная налоговая служба россии» за посиланням: : «https://www.nalog.gov.ru/rn77/», під час якого здійснено перехід на сторінку сайту «Предоставление сведений из ЕГРЮЛ/ЕГРИП в электронном виде», «https://egrul.nalog.ru/index.html», де за результатами пошуку «Молочанск» виявлено інформацію та отримано виписку про юридичну особу «Военно-гражданская администрация Молочанской городской администрации Пологовского района» 271716, Россия, Запорожская обл., Пологовский м.р-н, Молочанск г., Молочанское г.п. Педекино ул., д.17, орган 9368, Дата присвоения ОГР:22.12.2022, ИНН , КПП:900201001, исполняющий обязаности главы военно-гражданской администрации Молочанской городской администрации Пологовского района ОСОБА_20 , Седенья о номерах юридического лица на день принятия в российскую федерацию : 22(61-Р ОТ 14.06.2022), .

До вказаного протоколу додані роздруковані витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо Військово-цивільної адміністрації Молочанської міської адміністрації Пологівського району. Особа, яка має право без довіреності діяти від імені юридичної особи ОСОБА_7 .

Протокол огляду від 28 червня 2023 року за змістом якого слідчим за допомогою мережі Інтернет за посиланням «https://t.me/molochanskinfo», було оглянуто інформацію, розміщену у багатоплатформовому месенджері «Telegram» на каналі «Наш Молочанск», що мав на момент огляду 372 підписників, в ході якого оглянуто публікації:

від 07 травня 2023 року о 14:41 годині з чотирма світлинами, на двох з яких наявна ОСОБА_7 , та прикріпленим текстом «Глава Военно-гражданской администрации г. Молочанск поздравила ветеранов с 78-й годовщиной победы в Великой Отечественной войне. В преддверии великого для нашей страны, ОСОБА_21 пообщалась с ветеранами Молочанска. Участников войны, поблагодарили за их смелость и подвиг, а также вручили продуктовые наборы от Военно-гражданской администрации города. …»;

від 09 травня 2023 року о 09:03 годині із відеофайлу з прикріпленим текстом «Поздравление и.о. главы Военно-гражданской администрации г. Молочанск ОСОБА_21 с ДНЕМ ПОБЕДЫ!»;

від 09 червня 2023 року о 10:44 годині із трьома світлинами із зображенням робіт по встановленням віконного скла у будівлі і прикріпленим текстом «5 июня украинский режим в который раз совершил обстрел нашего мирного города Молочанска. …. Силами работников Военно-гражданской администрации, под руководством главы ОСОБА_22 были оперативно устранены последствия обстрела города, а именно: замена выбитых окон в пострадавшем доме на ул. Парковой.»;

від 12 червня 2023 року о 09:38 годині із трьома світлинами із зображенням дев`яти осіб, в тому числі ОСОБА_7 з російськими прапорцями на фоні адміністративної будівлі, і прикріпленим текстом «Дорогие жители Молочанской ОТО! Поздравляю Вас с Днем России! Этот день объединяет всех нас и делает сильнее перед лицом любого врага, который пытается разобщить наше единство. Мы Великая и многонациональная держава. Наши традиции и культура, наши победы и история служат достойным примером для наших потомков. Мы-это настоящее! Мы-это сила! Мы-это светлое будущее! С праздником Вас! Глава Молочанской Военно-гражданской администрации ОСОБА_23 .»;

від 18 червня 2023 року о 13:54 годині із світлиною з написом «с днем медицинского работника» і прикріпленим текстом «День медицинского работника отмечается в третье воскресенье июня в 2023 году дата выпадает на 18 июня. Глава Военно-гражданской администрации города Молочанск ОСОБА_23 поздравляет с Днём медицинского работника. ….»;

від 19 червня 2023 року о 10:01 годині із п`ятьома світлинами і прикріпленим текстом «В Молочанске помогли отремонтировать пострадавшие в результате обстрела дома. 7-го июня в результате ракетного удара были повреждены жилые дома. На помощь в ремонте жителям нашего Молочанска пришли работники администрации отдела ЖКХ. Под руководством главы ВГА г.Молочанска ОСОБА_22 , при содействии военно-гражданской администрации Токмакского района были застеклены оконные рамы, отремонтирована кровля пострадавших домов, а именно: произведены работы по замене листов поврежденного шифера.»;

від 22 червня 2023 року о 13:22 годині із п`ятьома світлинами і прикріпленим текстом «В г.Молочанск почтили память погибших в Великой Отечественного войне. Глава Военно-гражданской администрации ОСОБА_24 вместе с сотрудниками ВГА возложили цветы к Стелле павших героев. …»;

від 24 червня 2023 року о 19:40 годині із світлиною, на якій ОСОБА_7 сидить за столом службового кабінету, на столі стоїть російський прапор, на стіні фото путіна, і прикріпленим до світлини текстом «Дорогие жители Молочанска! Мы все с волнением наблюдаем за ситуацией, которая происходит внутри страны. Сейчас важно объединится и выразить поддержку нашему Президенту ОСОБА_25 . В это не простое для всех нас время, когда страна борется за право существовать нет места внутренним конфликтам и мятежам. Мы один народ, одна страна и враг у нас один. Именно поэтому я призываю всех сплотиться. В этом наша сила, тогда мы сможем все преодолеть. Ситуация в Молочанске стабильна, администрация и все службы города работают в штатном режиме. Глава Военно-гражданской администрации ОСОБА_21 .».

Інформацією, наданою УДМС України в Запорізькій області (№2310-838/23.1-23 від 15.06.2023 року), відповідно до якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документована громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 19.09.1998 року Токмацьким РВ УМВС України в Запорізькій області, та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданим 19.03.2019 року, терміном дії до 19.03.2029 року, орган видачі-2339. До листа долучено роздруковану картки громадянина України ОСОБА_7 .

Особовою карткою ОСОБА_7 з Державної міграційної служби України.

Інформацією Управління державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області №3543/06.10-36 від 20 червня 2023 року, що відносно ОСОБА_7 виявлені актовий запис №199 про шлюб від 12.09.1989 року. Її прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_26 , після ОСОБА_27 . Актовий запис №56 від 17.07.1990 року про народження дочки ОСОБА_28 . Актовий запис №28 про розірвання шлюбу від 26.05.1998 року. Актовий запис №15 про шлюб від 22.08.1998 року. Її прізвище після до реєстрації шлюбу ОСОБА_13 . Актовий запис №99 про розірвання шлюбу від 18.12.2003 року.

Інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.1111 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяги з ЄРДР, постанову про визначення групи прокурорів, зміни групи прокурорів, постанови про визначення слідчих, повідомлення про підозру та виклик до слідчого ОСОБА_7 , протоколи огляду веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у газеті «Урядовий кур`єр», повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_7 , доручення про надання безоплатної правової допомоги, постанови про доручення призначити захисника для здійснення безоплатної правової допомоги у кримінальному провадженні, повістки про виклик, доручення, тощо, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину не доведена, оскільки стороною обвинувачення здобуті докази з порушенням права обвинуваченої на захист, в тому числі при дослідженні доказів за відсутності обвинуваченої. Інформацію з Телеграм-каналів вважає сумнівними щодо допустимості, а пояснення свідків, наданими з чужих слів. Ставить під питання належність таких доказів. За таких обставин, оскільки не доведено винуватість ОСОБА_7 і вичерпані джерела доказування, просить закрити провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 1111 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового провадження.

При цьому, суд вважає, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні було проведено уповноваженими посадовими особами з дотриманням встановлених кримінально-процесуальним кодексом правил. У суду немає сумнівів в його об`єктивності та достовірності, а добуті в його ході докази є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою, і в достатній мірі підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим суд бере їх за основу при ухваленні цього вироку.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченої ОСОБА_7 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Процедура розгляду справи в порядку спеціального судового провадження (in absentia), за відсутності обвинуваченої, передбачена національним процесуальним законодавством і обумовлена ухилення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, якій при цьому надавались можливості прийняти участь у судовому розгляді. Усі стадії судового розгляду були проведені виключно за присутності представника сторони захисту, професійного адвоката. За таких обставин, порушення права на захист у справі не вбачається.

Вина обвинуваченої ОСОБА_7 повністю підтверджується показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які за час перебування на тимчасово-окупованій території особисто бачили, спілкувались з ОСОБА_7 , а також свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , які від мешканців т.о.т. дізнавались про співпрацю обвинуваченої з окупаційною владою та виконання адміністративних функцій голови у незаконному органі влади.

Всі вказані свідки прямо вказали на те, що ОСОБА_7 діяла добровільно, ініціативно із задоволенням і жагою до влади, а присутні з нею військові забезпечували функцію охоронників, а не конвою. При військових ОСОБА_7 почувала себе вільготно, надавала розпорядження і керувала.

Не довіряти показам вказаних свідків у суду немає підстав, оскільки обставин, що вони оговорюють обвинувачену, судом не встановлено. Показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_15 узгоджуються з іншими доказами, і свідками було озвучено джерело такої інформації конкретних осіб, що перебувають на тимчасово окупованій території України, і з об`єктивних причин не мають можливості надати пояснення в судовому засіданні безпосередньо.

Усі допитані свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві пояснення та надали суду покази під присягою. Їх пояснення є логічними, послідовними, повними, конкретними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами.

Таким чином у суду немає підстав для визнання пояснень свідків недопустимими.

Свідки підтвердили особу ОСОБА_7 , безпомилково впізнавши її зображення поміж фотознімків інших людей.

Пояснення свідків у справі узгоджуються з безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, з відомостями, які містяться в оглянутих каналах у багатоплатформовому месенджері «Telegram» «Наш Молочанск», на російському офіційному Інтернет-сайті «Федеральная налоговая служба россии», сервісі для надання відомостей з «Единого Государственного Реестра Юридических Лиц» рф а також, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 .

Жодних обґрунтованих доводів, які б давали підстави вважати вищезазначені докази недостовірними, стороною захисту під час судового розгляду не наведено.

За частиною 5 статті 1111 КК України, серед іншого, передбачена відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора. Окупаційна адміністрація російської федерації це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п.6 ст. 11 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення тимчасово окупована територія України. У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України, однак яких суд у цьому кримінальному провадженні не встановив. Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки з управління чи розпорядження державним, колективним або приватним майном.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22 (провадження №51-4092км23).

Щодо клопотання сторони захисту, про визнання недопустимими доказами публікації з «Telegram» каналу.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.98 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Так, згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 86 КПК України).

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів ( ч.2 ст.84 КПК України).

Згідно ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає право сторони обвинувачення отримувати інформацію з Інтернет-простору шляхом проведення зняття інформації з електронних інформаційних систем (ст. ст. 237, 264 КПК України). Слід звернути увагу на ч.2 ст. 264 КПК України, відповідно до якої не потребує дозволу слідчого судді здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або її частини, доступ до яких не обмежується її власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Отримання з мережі Інтернет фактичних даних, доступ до яких необмежений, не може здійснюватися шляхом провадження такої дії, як зняття інформації з електронних інформаційних систем, оскільки порядок виявлення та фіксації таких відомостей не пов`язаний з подоланням захисту інформації від втручання інших осіб, а тому не відповідає суті негласної слідчої (розшукової) дії. Даний різновид інформації має виявлятися та фіксуватися шляхом проведення такої слідчої (розшукової) дії, як огляд. Разом з цим, законодавець не визначив порядку провадження огляду змісту Інтернет-сторінок, який би враховував специфіку досліджуваного об`єкта. Враховуючи те, що огляд це слідча (розшукова) дія, яка має бути проведена з чітким дотриманням процесуальної форми, то відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства України проведення будь-якої слідчої (розшукової) дії повинно супроводжуватися протоколюванням. Не є винятком і огляд Інтернет-сторінок або публікації з «Telegram» каналів. Належний порядок фіксації проведення процесуальної дії є одним із критеріїв допустимості доказів. В протоколі огляду змісту публікації з «Telegram» каналів, окрім відомостей, що зазначені в ст. 104 КПК України, обов`язково має вказуватись інформація про найменування каналу, інформація що характеризує його достовірність (чим зокрема може бути кількість підписників). До протоколу огляду слідчий, прокурор, захисник зобов`язані надати роздрукований зміст огляду та її зміст на електронному носії.

При дослідженні судом зазначених доказів не було встановлено порушення відповідальною особою процесуальної форми фіксації такої слідчої дії, на наявність таких недоліків, також не звертала увагу суду і сторона захисту.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами протоколів огляду інформації, розміщеної на каналах «Telegram», оскільки вони є належними, так як підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, так як отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, так як фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодними іншими доказами, наданими сторонами кримінального провадження. Інформація, яка міститься у вказаних протоколах огляду повністю узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом, та не викликає сумнівів у суду. Крім того на достовірність публікації вказує і кількість підписників таких «Telegram» каналів, які на момент огляду становила майже чотириста осіб.

Є очевидним, що інформація опублікована в «Telegram» каналах фіксує виконання ОСОБА_7 організаційно-розпорядчих функцій окупаційної влади, направлена на популяризацію окупаційної влади, а її виконання таких функцій від імені російської федерації свідчить про офіційність повноважень ОСОБА_7 в розумінні держави агресора.

Також суд враховує, що вказані протоколи огляду не є єдиними вирішальними доказами у цій справі та оцінюються у сукупності з іншими доказами, наведеними вище.

Отже, суд вважає, що сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів переконливо, поза розумним сумнівом, доводить те, що обвинувачена ОСОБА_7 , будучи громадянкою України, після повномасштабного вторгнення рф в Україну, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, у невстановлені дату та час, але не пізніше грудня 2022 року прийняла пропозицію представників окупаційної влади держави-агресора рф та добровільно зайняла посаду виконуючої обов`язків голови у незаконному органі влади (мовою оригіналу) «Военно-гражданская администрация Молочанской городской администрации Пологовского района», та перебуваючи на цій посаді здійснювала організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції очільника вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора, вказівки представників збройних формувань російської федерації, приймала участь у заходах публічного характеру, агітувала місцевих мешканців до співпраці з окупаційною владою, нав`язуючи їм ідеологію держави агресора.

Суд вважає, що обвинувачена безумовно усвідомлювала факт окупації та агресії з боку рф незаконності створення окупаційною владою органів, яким притаманні функції органів влади, створених на тимчасово окупованій території в умовах збройного конфлікту та введеного воєнного стану, здійснювала свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням.

Також суд враховує і те, що обвинувачена ОСОБА_7 , маючи достатній життєвий досвід та рівень знань не могла не розуміти незаконності вчинених нею дій та можливості завдання своїми умисними діями шкоди державі Україна.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 1111 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст.1111 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_7 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка заміжня, неповнолітніх дітей не має, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує її покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, тривалість, характер і ініціативність вчинених обвинуваченою діянь, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, в межах передбаченого санкцією ч.5 ст.1111 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, на максимальний строк, із застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

При цьому суд враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст. 52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Таке покарання стосовно ОСОБА_7 на переконання суду, є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею та іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати, речові докази, арешти майна по справі відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 1111 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту її затримання на виконання цього вироку.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги, слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений в Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1