Справа № 159/3334/24
Провадження № 1-кп/159/157/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження № 0000486 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, розлученого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.04.2021 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 19.04.2022 від відбуття подальшого покарання звільнений умовно-достроково на строк 1 місяць 26 днів, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим, останній раз 27.04.2021 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став.

Так, він, 01 квітня 2024 року близько 14 години 25 хвилин, в умовах воєнного стану, що діє на підставі Закону України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», знаходячись неподалік будинку №6 б, що по вул. Сагайдачного в м. Ковель Волинської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю та не може чинити активний опір, відкрито, повторно, викрав у потерпілого, коли той знаходився на інвалідному візку, шкіряний гаманець вартістю 316,67 гривень, в якому містилися кошти в сумі близько 200 гривень, паспорт громадянина України у вигляді ID-картки, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 , видані на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , банківська картка АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 , а також тримач для сім-картки від номеру НОМЕР_4 , що не становлять майнової цінності, чим спричинив майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 516,67 гривень.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що за викладених у обвинувальному акті обставин, 01.04.2024 у м.Ковелі пограбував потерпілого. Останній на вулиці біля магазину перебував у інвалідному візку, він підійшов до нього і попросив цигарку. Коли потерпілий діставав цигарку, з штанів у потерпілого випав гаманець. Він підняв гаманець і пішов, потерпілий кричав повернути гаманець, проте він цього не зробив. У якомусь дворі перевірив вмістиме гаманця, після чого викинув його у сміттєве відро у дворі. Під час пограбування перебував у стані алкогольного сп?яніння, оскільки перед тим вжив біля 0,5 літра горілки. Розкаюється у скоєному, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 подав суду заяву про проведення підготовчого та подальших судових засідань без його участі, міру покарання просив призначити на розгляд суду.

Зважаючи на те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів та процесуальних витрат, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, за ч.4 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності.

Так, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, є згідно з ч.5 ст.12 КК України, тяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є згідно з п.1 ч.1 ст.66 КК України, його щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , є згідно з п.6 та 13 ч.1 ст.67 КК України, вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп?яніння.

Суд також бере до уваги позитивну характеристику ОСОБА_4 . Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)».

Відповідно до ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім покаранням є передбачене санкцією ч.4 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк, ближчий до мінімальної межі.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде відповідним злочину, вчиненому ОСОБА_4 , достатнім для його виправлення та справедливим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Початок відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня ухвалення вироку, зарахувавши йому у строк відбування покарання період попереднього ув?язнення згідно зі ст.72 КК України.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) в сумі 1514 грн. 66 коп. у кримінальному провадженні згідно з нормами ст.124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Згідно ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.369, 373-375 КПК України,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 3 (три) місяці.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити ОСОБА_4 без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 28.01.2025.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 період його попереднього ув?язнення з 01.04.2024 по 27.01.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення відповідає одному дню покарання у виді позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1514 (одну тисячу п?ятсот чотирнадцять) грн. 66 коп. процесуальних витрат, пов?язаних із залученням експерта.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалами слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2024.

Речові докази:

-оптичні носії інформації, долучені до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000486;

-гаманець бордового кольору, в якому наявні кошти у сумі 60 гривень, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_5 , видане 04.02.2011 на ім?я ОСОБА_6 , банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , скретч-картку НОМЕР_4 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - повернути власнику ОСОБА_6 ;

-кепку білого кольору, кофту з довгим рукавом зеленого кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - повернути власнику ОСОБА_4 ;

-гроші у сумі 119 гривень, передані на зберігання АТ КБ «Приватбанк», - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1