Вирок

Іменем України

Справа № 712/1196/25

Провадження № 1-кп/712/5343/25

18 лютого 2025 м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Кривчунка Жашківського району Черкаської області, громадянина України, українця, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28 32, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 23.12.2024, близько 09 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після того як офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , який у розумінні положень ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за військовим званням для військовослужбовців рядового складу, в тому числі по відношенню до солдата ОСОБА_5 , усно довів наказ начальника вказаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_7 від 23.12.2024 № 372, відповідно до якого, солдат ОСОБА_5 , повинен 23.12.2024 вибути для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_4 , незважаючи на те, що зазначений наказ не суперечив чинному законодавству, не був пов`язаним з порушенням прав та свобод солдата ОСОБА_5 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього, та був доведений до нього уповноваженою на те особою, встановленим порядком, за надуманими підставами, відкрито, усно відмовився виконувати вказаний наказ, що призвело до підриву дисципліни підрозділу та зниження рівня бойової готовності військової частини НОМЕР_1 .

18.02.2025 між прокурором, якому в порядку ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, і обвинуваченого за участі захисника в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Як вбачається з даної угоди - прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації, істотних для даного кримінального провадження обставин та узгодили покарання ОСОБА_5 за ст. 402 ч.4 КК у вигляді позбавлення волі на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України та наказу Міністерства оборони України № 337 від 17.09.2020 «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на командира відповідної військової частини на період проходження ОСОБА_5 військової служби та/або випробувального строку, а у разі звільнення ОСОБА_5 з військової служби до спливу випробувального строку контроль за виконанням вироку суду покласти на уповноважений орган з питань пробації. У разі звільнення ОСОБА_5 з військової служби до спливу випробувального строку згідно ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати останнього періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 472 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та також просив угоду про винуватість затвердити.

При цьому обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі пред`явленої підозри, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.4 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Підстав для відмови у затвердженні угоди в суду відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про винуватість між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника та призначення обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 402 ч.4 КК України, у непокорі, тобто, відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 і відповідає загальним засадам призначення покарання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 лютого 2025 між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді п`ять (5) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 ( трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України та наказу Міністерства оборони України № 337 від 17.09.2020 «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на командира відповідної військової частини на період проходження ОСОБА_5 військової служби та/або випробувального строку, а у разі звільнення ОСОБА_5 з військової служби до спливу випробувального строку контроль за виконанням вироку суду покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення ОСОБА_5 з військової служби до спливу випробувального строку згідно ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати останнього періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_5 із під варти в залі суду негайно.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_1