Єдиний унікальний номер справи 333/4423/24
Номер провадження 1-кп/333/327/25
ВИРОК

Іменем України

19 березня 2025 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 17 березня 2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2024 приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX із подальшими змінами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись біля автовокзалу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4, з метою наживи та незаконного збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та наніс останньому удар кулаком правої руки в область обличчя. Відповідно до висновку експерта № 429п від 18 березня 2024 року у потерпілого ОСОБА_5 виявлено садно у ділянці правої надбрівної дуги, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Подолавши опір з боку потерпілого, ОСОБА_6 , відкрито викрав належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «ZTE», моделі «Blade A73», об`ємом пам`яті на 4/128 ГБ, у корпусі чорного кольору, IMEI (1): НОМЕР_1 , IMEI (2): НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/108-24/6035-ТВ від 05 квітня 2024 року становить 3 766 гривень 70 копійок, в якому знаходилась сім-карта оператору мобільного зв`язку «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить.

Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на зазначену суму.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, не визнав та пояснив, що інкримінований злочин він не вчиняв, з потерпілим ОСОБА_5 він дійсно знайомий, так як 17 березня 2024 року приблизно о 07 години проходив біля автовокзалу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 та звернувся з проханням закурити до раніше не знайомого чоловіка, як пізніше з`ясувалось ОСОБА_5 . В подальшому між ними почалась розмова. Оскільки ОСОБА_5 некоректно виловився про жінок, то він йому дав ляпасу. Так як йому потрібно було їхати в інший район міста, то для врегулювання конфлікту він запропонував ОСОБА_5 здати до ломбарду його мобільний телефон та у виді компенсації відати йому 500 грн. Далі він викликав таксі де вони разом сіли в машину, та за його вказівками стали їздити по ломбардах міста, однак телефон не приймали. В приміщення ломбардів заходив потерпілий ОСОБА_5 та водій таксі. Приїхавши в Хортицький район м. Запоріжжя, за місцем його проживання, то в одному з приміщенні кафе він зарядив мобільний телефон та приїхавши до чергового ломбарду, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнко, 68 він особисто зайшов до приміщення ломбарду та намагався здати мобільний телефон ОСОБА_5 , однак його затримали працівники поліції.

Потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не завдавав або погрози застосування насильства не висловлював, мобільний телефон у нього не вимагав, оскільки останній добровільно йому передав.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, його вина повністю підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 17 березня 2024 року приблизно 07.00 год. він знаходився біля автовокзалу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4, та хотів отримати гуманітарну допомогу. В цей час до нього підійшов раніше не відомий чоловік, як пізніше з`ясувалось ОСОБА_6 , та попросив цигарку, після чого вдарив його кулаком в область правої брови, внаслідок чого пішла кров (встояв на ногах, був в свідомості). Далі ОСОБА_6 став погрожувати застосуванням насильства та почав вимагати мобільний телефон. Сприйнявши погрози реальними він відав ОСОБА_6 свій мобільний телефон марки «ZTE 7060». Отримавши телефон ОСОБА_6 , забажав здати його в ломбард та отримати кошти, внаслідок чого з його телефону викликав таксі. Коли приїхала машина, то він хвилювався за свій телефон та вважаючи, що все таки ОСОБА_6 віддасть телефон або його викупить з ломбарду, сів в машину і вони за вказівками ОСОБА_6 почали їздити по ломбардам міста приблизно декілька годин. Так як телефон у ОСОБА_6 в ломбардах не приймали. оскільки не було повної зарядки, то в одному приміщенні кафе ОСОБА_6 зарядив мобільний телефон. Приїхавши до чергового ломбарду, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнко, 68 , де ОСОБА_6 зайшов до приміщення ломбарду, а він в цей час перебував з водієм таксі та розповів про те, що ОСОБА_6 , вдаривши його, проти волі забрав у нього мобільний телефон та намагається його здати. Тоді водій таксі на його прохання викликав працівників поліції, які в подальшому затримали ОСОБА_6 та вилучили його мобільний телефон.

На цей час він також впізнає обвинуваченого і може впевнено зазначити, що саме ОСОБА_6 вдарив його кулаком в обличчя та відкрито заволодів його мобільним телефоном. На цей час мобільний телефон йому повернуто, просить призначити обвинуваченому ОСОБА_6 суворе покарання у виді позбавлення волі;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що він працює водієм таксі. 17 березня 2024 року з ранку був виклик в район автовокзалу. Коли він під`їжджав до місця виклику, то побавив двох незнаних чоловіків між якими відбувалась штовханина (вовтузились). В подальшому ці чоловіки сіли в салон машини, як пізніше з`ясувалось обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 , при чому він звернув увагу, що останній був дуже наляканий та у нього на обличчі в районі правої брови було садно. Виклик таксі був з мобільного телефону, який знаходився у ОСОБА_6 . За вказівкою ОСОБА_6 вони поїхали до Шевченківського району міста, щоб здати телефон до ломбарду. Оскільки була низька зарядка телефону його не прийняли. В подальшому за вказівкою ОСОБА_6 вони поїхали до Хортицького району міста, але з тієї причини в ломбарді не прийняли телефон. В одному з кафе ОСОБА_6 зарадив телефон, де під час з однієї зі спроб ОСОБА_6 здати телефон до ломбарду «Капітал», розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнко, 68 потерпілий ОСОБА_5 повідомив йому, що з ОСОБА_6 він не знайомий, останній заволодів силоміць його телефоном та намагається здати до ломбарду, а отримані кошти залишити собі. Після розмови з ОСОБА_5 він по телефону повідомив про вчинений злочин та викликав працівників поліції. В подальшому на виклик приїхали працівники поліції та затримали ОСОБА_6

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він є поліцейським УПП в Запорізькій області. 17 березня 2024 року о 13.07. на планшет 102 було отримано повідомлення про вчинення грабежу (заявник водій таксі ОСОБА_7 ) та вони разом з напарником ОСОБА_9 на патрульному автомобілі прибули до приміщення ломбарду «Капітал», розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнко, 68, де в приміщенні знаходився ОСОБА_6 , який намагався здати мобільний телефон, а біля приміщення був потерпілий ОСОБА_5 та заявник-водій таксі ОСОБА_7 . В подальшому приїхала слідча оперативна група. Під час спілкування з потерпілим ОСОБА_5 , останній був дуже наляканий (збуджений, стресовий стан) мав пошкодження виді садна в області правої брови, деякий час не міг заспокоїтись, згодом повідомив що під час спілкування з раніше не знайомим ОСОБА_6 біля автовокзалу, останній вдарив його в обличчя та заволодів його мобільним телефоном. В подальшому ОСОБА_6 викликав таксі та привіз його до Хортицького району м. Запоріжжя, де намагався здати до ломбарду його телефон;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_9 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що працює продавчинею в кафе «Гамарджоба», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 93 Бригади, 34.

17 березня 2024 року приблизно о 11 год. до приміщення кафе зайшли два чоловіки, один з них ОСОБА_6 , який попросив зарядити телефон, та другий чоловік якій представився водієм таксі. ОСОБА_6 попросив зарядити телефон до 30 відсотків, щоб подальшого здати в ломбард. До цих подій вона декілька разів бачила ОСОБА_6 у приміщенні кафе.

- даними, отриманими під час огляду місця події від 17 березня 2024 року та дослідженого в судовому засіданні додатку до протоколу (відеозапису та фототабліці). Під час зазначеної слідчої дії встановлено, що місцем події є приміщення ломбарду «Капітал», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорочинська, 5-1, в ході якого вилучено мобільний телефон «ZTE 7060», який належить потерпілому ОСОБА_5 ;

- даними, отриманими з протоколу огляду від 17 березня 2024 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон «ZTE 7060», який належить потерпілому ОСОБА_5 ;

- даними, отриманими з протоколу огляду від 18 березня 2024 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 надав для огляду картону коробку від мобільного телефону «ZTE 7060» та фіскальний чек на його придбання;

- даними, отриманими під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 березня 2024 рокута дослідженого в судовому засіданні додатку до протоколу (відеозапису та фототаблиці), в ході якого потерпілий ОСОБА_5 вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка завдала тілесні ушкодження та відкрито заволоділа його мобільним телефоном;

- даними, отриманими під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 квітня 2024 року та дослідженого в судовому засіданні додатку до протоколу фототаблиці, в ході якого свідок ОСОБА_7 вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка нанесла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 та відкрито заволоділа мобільним телефоном;

- даними, отриманими під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 квітня 2024 рокута дослідженого в судовому засіданні додатку до протоколу фототаблиці, в ході якого свідок ОСОБА_10 вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка 17 березня 2024 року о 12.00 год. в приміщенні кафе «Гамарджоба» в Хортицькому районі м. Запоріжжя заряджала мобільний телефон;

- висновком експерта №СЕ-19/108-24/6035-ТВ від 05.04.2024, згідно з яким ринкова вартість мобільного телефону «ZTE Blade A73 4/128 ГБ» на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 17 березня 2024 року складає 3777,70 грн.;

- висновком експерта № 429 п від 18 березня 2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено садна у ділянці правої надбрівної дуги, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, утворилося за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого предмета. Давність утворення садна у ділянці правої надбрівної дуги у ОСОБА_5 в межах 1-2 доби на момент огляду (18.03.2024) та не суперечить строку, вказаному в обставинах травми.

- даними, отриманими під час огляду DVD- диску з відеозаписом з камер спостереження приміщення ломбарду «Капітал», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнко, 68, згідно з якими 17 березня 2024 року з 11.00.36. год. по 12.50.11. год. в приміщенні ломбарду перебуває ОСОБА_6 та намагається здати мобільний телефон;

- даними, отриманими під час огляду DVD- диску з відеозаписом з камер спостереження приміщення ломбарду «Капитал», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорочинська, 5-1, відповідно до яких 17.03.2024 о 13:05:39 год. до приміщення ломбарду заходить ОСОБА_6 та ОСОБА_11 де ОСОБА_6 передає до каси паспорт та мобільний телефон, який в подальшому був вилучений працівниками поліції;

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали:

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №00000286 від 17 березня 2024 року.

Рапорти від 17 березня 2024 року.

Протокол прийняття заяви про вчинений злочин від 17 березня 2024 року.

Постанови про визнання речових доказів від 17 березня 2024 року, 18 березня та 25 березня 2024 року2024 року.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86; рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України» - п.53).

В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставин скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Позиція сторони захисту та мотиви суду.

Суд не враховує показання обвинуваченого ОСОБА_6 про його невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, з огляду на те, що вони суперечать дослідженим, перевіреним і оціненим судом доказам, зокрема фактичним даним, що містяться в показаннях потерпілого ОСОБА_5 свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даним з протоколу огляду місця події та огляду речей, впізнання участю потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , висновків експертів, даними отриманими під час огляду відеозаписів з камер спостереження, які з урахуванням відсутності доказів, що підривають довіру до них, узгоджуються із встановленими судом обставинами події злочину і підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у його вчиненні.

Висновки суду щодо винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дослідженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібраними доказами у кримінальному провадженні поза розумним сумнівом підтверджується вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

З таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення судом покарання.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Судом також враховуються положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, не має постійного місця проживання та реєстрації, є тимчасово переміщеною особою, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, на хронічні захворювання не страждає, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КПК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КПК України судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, які мають корисливий характер, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання або обтяжують покарання, беручи до уваги думку потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_6 такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.ст.69,75 КК України.

Суд зауважує, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній в рішеннях по справам «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 року та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2024 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислюється з моменту його фактичного затримання, а саме 05 квітня 2024 року.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити тримання під вартою.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають: 757,28 грн. за залучення експертів на проведення судової товарознавчої експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 зазначених витрат на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371,374,376,395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 05 квітня 2024 року розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 757,28 грн. за залучення експертів на проведення судової товарознавчої експертизи.

Речові докази:

- ДВД - диски з записом з камер відеоспостереження: приміщення ломбарду «Капітал» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнко буд.68 та приміщення ломбарду «Капітал» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорочинська, 5-1 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «ZTE Blade A73 4/128 ГБ», який знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 - залишити у користуванні останнього;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1