СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-в/759/107/25 ун. № 759/30/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду під час судового засідання в межах судового провадження стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , засуджений 17 січня 2025 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 1 місяць, заяву засудженого пор звільнення від покарання за хворобою,

сторони провадження: прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 1 місяць.

17 січня 2025 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від подальшого відбування покарання за хворобою.

У судове засідання засуджений не прибув, що не є перешкодою для розгляду поданої ним заяви.

Прокурор вважав заяву такою, що підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши представлені матеріали, встановив таке.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року стосовно ОСОБА_6 вступив в законну силу 18 лютого 2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Вимогами п. 1-2 розділу 6 «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого спільним наказом Мінюсту України та МОЗ України від 15.08.2014 р. №1348/5/572, медичному обстеженню підлягають засуджені, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Зміст ч. 1 ст. 539 КПК України, крім інших осіб, надає право і засудженому звернутися з клопотанням про вирішення питань, які виникають під час виконання вироків.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України суду, визначеному правилами ч. 2 ст. 539 КПК України, тобто в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні, надано право вирішувати питання про звільнення засудженого від покарання за хворобою.

Разом з тим, наявність в засудженого тяжкого захворювання, яке потребувало б постійного нагляду лікарів, не підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

Дійсно, за вироком суду ОСОБА_5 добровільно призвався на військову службу під час мобілізації у воєнний стан на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022, проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, під час яких отримав поранення, з приводу болю від яких і став вимушено вживати наркотичний засіб.

Із наявних характеристик вбачається, що щодо ОСОБА_6 відсутні компроментуючі його особу дані, він розлучений, має на утриманні матір похилого віку та малолітню дитину 2014 року народження з інвалідністю, що також підтверджено поданими засудженим документами, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності.

Водночас, подана заява не містить посилань на те, якою саме хворобою страждає засуджений та яким чином вона перешкоджає відбуттю ним покарання. Відтак, доводи про те, що наявні в засудженого хвороби загрожують його життю та можуть призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків жодним чином не підтверджені.

Суд вважає, що сама по собі наявність того чи іншого захворювання у засудженого ще не свідчить про можливість його звільнення від відбування покарання згідно ст. 84 КК України, оскільки має бути доведено, що таке захворювання перешкоджає відбуванню покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення питання про звільнення особи від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі є, принаймні лікарський висновок, який складається за результатами обстеження засудженого та вивчення його особової справи, зокрема, медичної документації. Тобто без надання вказаного медичного висновку суд позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані із звільненням засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні дані про наявність в засудженого тяжкого захворювання, яке перешкоджало б відбуванню ним покарання, суд вважає подану заяву передчасною. В разі появи доказів, що засуджений хворіє на тяжку хворобу, яка перешкоджає подальшому відбуванню покарання, не виключає можливість повторного звернення до суду.

Враховуючи вищезазначене, законні підстави для задоволення клопотання на даний час відсутні.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України та ст. 154 КВК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання за хворобою - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1