Справа № 192/3405/24
Провадження № 1-в/192/20/25
Ухвала

Іменем України

10 січня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про застосування законодавства про декриміналізацію злочинів, засудженого

24.12.2021 Новогродівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

06.04.2023 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

10.10.2024 Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 4 ст. 407, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, за змістом якого просить переглянути вирок Новгородівського суду 2021 року згідно зі змінами законодавства про декриміналізацію статті 185 КК України та застосувати до нього ч. 2 ст. 72 КК України.

Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у судове засідання не прибув, начальник установи виконання покарань подав заяву про розгляд без участі представника адміністрації.

ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Прокурор подав до суду клопотання, у якому просив звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 24.12.2021 за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України. У судовому засіданні клопотання уточнив, просив звільнити за ст. 185 КК України.

Заслухавши засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання засудженого потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 24 грудня 2021 року ОСОБА_3 був засуджений Новогродівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 27 вересня 2021 року у виді одного року обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає шести місяцям позбавлення волі та остаточне покарання визначено у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно з цим вироком ОСОБА_3 08 листопада 2021 року вчинив крадіжку майна на суму 1800,00 грн.

06 квітня 2023 року ОСОБА_3 був засуджений Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 24.12.2021 та остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

10 жовтня 2024 року ОСОБА_3 засуджений Чугуївським міським судом Харківської області ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року, більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2270 гривні, отже сума податкової пільги складає 1135 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2270 грн (1135 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_3 майна 08 листопада 2021 року на суму 1800,00 грн була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 24.12.2023 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за викрадення 08 листопада 2021 року вчинив крадіжку майна на суму 1800,00 грн, тобто суму, яка не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що клопотання засудженого потрібно задовольнити та звільнити його від покарання, призначеного цим вироком.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 24 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1