Житомирський апеляційний суд
Справа №287/139/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/118/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №287/139/25 за апеляційною скаргою прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 18.01.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 березня 2025 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати:

- вчасно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого чи прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації чи місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі у присутності слідчого чи прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. При цьому, зазначає, що в клопотанні слідчого належним чином обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, вивченням особи підозрюваного ОСОБА_8 , встановлено, що останній не працює, не має стійких соціальних зв`язків та може змінити місце проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності, чи перетнути державний кордон України. Також, підозрюваний ОСОБА_8 , перевозив осіб, які є його знайомими, проживають в одному населеному пункті - с. Тинне, Сарненського району, Рівненської області, може незаконно чи в будь-який інших спосіб впливати на свідків вчинення кримінального правопорушення, чинити на них фізичний, психологічний тиск, заради їхньої відмови чи зміни від наданих слідству показань, в тому числі показань, які будуть надаватись останніми безпосередньо під час розгляду провадження у суді, як і може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме: оскільки підозрюваний ОСОБА_8 , вчинив сприяння незаконному перетину осіб через державний кордон України, володіє інформацією щодо вчинення таких дій та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України (тяжкого злочину), проживає на території іншої області, що унеможливлює здійснення належного контролю за місцем проживання, має закордонний паспорт, застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих (розшукових) дій та контролю за місцем перебування підозрюваного. Звертає увагу, що оскільки ОСОБА_12 є знайомим ОСОБА_8 , та вони проживають в одному населеному пункті - с.Тинне, Сарненського району, Рівненської області, підозрюваний не міг не знати, що ОСОБА_12 є військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 , яка базується в Донецькій області, самовільно залишив військову частину, приїхав по місцю проживання в с. Тинне, Серненського району, Рівненської області, та намагався незаконно переткнути державний кордон України. Підсумовуючи наведене, вважає, що лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Адвокат ОСОБА_7 в своїх запереченнях вважає апеляційну скаргу прокурора безпідставною, просить залишити її без задоволення, в ухвалу слідчого судді відповідно без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою арешту та застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №287/139/25, в провадженні ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000021 від 17.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Згідно змісту клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших формувань Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року оголошено та на даний час проводиться загальна мобілізація.

Згідно з п. п. 2-6 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім інших осіб, мають також військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до п. З ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

При цьому, ОСОБА_8 , діючи умисно, сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Зокрема, 17.01.2025 року, близько 12 год., ОСОБА_8 , після попередньої змови з ОСОБА_10 , зустрівся з останнім поблизу місцевого магазину в с. Тинне, Сарненського району, Рівненської області. Під час розмови ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_8 перевезти його, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до державного кордону України з метою перетину державного кордону даними особами поза прикордонним контролем за допомогою його власного автомобіля, оскільки ОСОБА_10 , достовірно знав, що ОСОБА_8 , має у власності транспортний засіб, а саме автомобіль марки AUDI, моделі А4, державний номерний знак НОМЕР_2 , використавши який за допомогою водія ОСОБА_8 можна здійснити виїзд до державного кордону України.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ОСОБА_8 погодився здійснити перевезення даних осіб до державного кордону України з метою їх подальшого переправлення через кордон, надаючи власний транспортний засіб, тим самим сприяв вчиненню кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання власного транспортного засобу ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, того ж дня, близько 12 год. ЗО хв., на автомобілі марки AUDI, моделі А4, державний номерний знак НОМЕР_2 , приїхав до визначеного даними особами місця в с. Тинне, Сарненського району, Рівненської області та запропонував послуги з перевезення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , посадивши їх до автомобіля.

У подальшому на даному автомобілі під керуванням ОСОБА_8 особи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виїхали з с. Тинне, Сарненського району, Рівненської області на направились до державного кордону України у напрямку с. Журжевичі, Коростенського району, Житомирської області з метою незаконного переправлення через державний кордон України, рухаючись за узгодженим маршрутом.

Під час руху ОСОБА_8 зупинився перед блок-постом, який розташований в с. Варварівка, Коростенського району, Житомирської області, висадив осіб яких перевозив із власного автомобіля марки AUDI, моделі А4, державний номерний знак НОМЕР_2 та самостійно на вказаному автомобілі проїхав через блок-пост, тим самим перевірив здійснення контрольно-пропускного режиму. Пересвідчившись у безпечності проїзду через блок-пост ОСОБА_8 повернувся за своїми пасажирами, які його очікували та вони продовжили рух до державного кордону України з метою переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12

17.01.2025 року, близько 17 год. 30 хв., прибувши до призначеного місця з метою незаконного переправлення через кордон України, а саме до ділянки місцевості біля с. Журжевичі, Коростенського району, Житомирської області, яка є прикордонною зоною з республікою білорусь, ОСОБА_8 висадив із салону автомобіля ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які забравши свої речі, що були підготовлені для переправлення через кордон, направились до лісового масиву у напрямку державного кордону України з республікою білорусь, а ОСОБА_8 , виконавши всі дії щодо сприяння даним особам у незаконному переправленні їх через державний кордон України повернувся у зворотному напрямку до свого місця проживання. Проте, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_8 був затриманий працівниками правоохоронних органів між с. Рудня та с. Покровське, Коростенського району, Житомирської області.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у сприянні в незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчиненому щодо кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

18.01.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Старший слідчий ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення, суспільну небезпечність, тощо.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено, що прокурором не доведено необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

При цьому, не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, не одружений, відповідно вік, стан здоров`я, як і стадію досудового розслідування.

Враховано і ті обставини, що підозрюваний повністю визнає свою вину у вчиненому (підтверджено останнім в суді апеляційної інстанції).

В свою чергу, частиною 1 ст.181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), цілодобовий домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 18.01.2025, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, до 17 березня 2025 року включно, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :