Провадження № 1-кп/592/227/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001697, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , виключеного з військового обліку, раніше не судимого, паспорт МВ393966, виданий Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області 04.09.2008,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисникаадвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

та за участі потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_8 ,

установив:

Формулювання обвинувачення пред`явленого ОСОБА_3 , визнаного судом доведеним.

20 травня 2023 року близько 16.00 год., на кінцевій зупинці громадського транспорту, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (перейменована на вул. Весела), неподалік від магазину «Продукти» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зустрівся з колегами по роботі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . У ході спілкування, приблизно через півгодини після зустрічі, ОСОБА_3 , з невідомих мотивів, кулаком правої руки завдав потерпілому ОСОБА_8 удар у ліву скроневу область. Від вказаного удару потерпілий розгубився. В цей час ОСОБА_3 завдав потерпілому ще один удар у ліву частину обличчя, а потім ще декілька ударів у ту ж саму область. Від вказаних ударів потерпілий упав, і перебував у положенні лежачи на правому боці, при цьому закривав обличчя руками. Не припиняючи свої протиправні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, - ОСОБА_3 завдав ОСОБА_8 ще близько п`яти ударів ногами в область обличчя, яке потерпілий закривав руками. Далі ОСОБА_8 підвівся, а ОСОБА_3 , не припиняючи побиття, завдав потерпілому приблизно десять ударів кулаками обох рук в область обличчя. Від вказаних ударів ОСОБА_8 знову впав, а ОСОБА_3 , продовжуючи вчиняти протиправні дії, наніс ще декілька ударів ногами в область обличчя, яке потерпілий закривав руками.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки зі зміщенням. Звивиху середньої фаланги 5 пальця лівої кисті. Згідно наданого рентгенологічного дослідження: перелом дистального епіметафізу кістки без зміщення. Ушкодження у вигляді перелому правої променевої кістки не були небезпечними для життя, потягли за собою тривалий розлад здоров`я, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 668 від 01.08.2023 кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_8 , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому обвинуваченню за ч. 1 ст. 122 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті не визнав. Суду надав показання, відповідно до яких Два роки працював на ТОВ «Престиж Лайн». ОСОБА_11 майже не знав, стосунків ніяких не було, по роботі не перетинались. Він працював на «13» маршруті, а ОСОБА_12 на «55» маршруті. Ніколи ОСОБА_13 нічого не висловлював і він йому також. ОСОБА_14 закритий, сам по собі, на контакти не здатний.

20.05.2023 він з ОСОБА_15 дід по матері приїхали на базу де працював, Білопільський шлях, 18, приїхали на Руті маршрутне таксі ТОВ ПРЕСТИЖ ЛАЙН, за кермом був ОСОБА_16 , приблизно о 14.00, 15.00 год. точно не пам`ятає. Паркували транспорт, підійшов ОСОБА_17 - слюсар, працює неофіційно, попрохав звозити його на кінцеву зупинку ОСОБА_18 до магазину, раніше були прохання звозити по різнім цілям, їздили разом. Автомобіль опель кадет синього кольору А4004ЯН хетчбек, 1996 року, по техпаспорту інший власник не пам`ятає хто, придбали з ОСОБА_19 в Сумах без оформлення договору, зараз вже продано. Авто перебувало по місцю його прописки на вул. Водній, мав можливість користуватись і ОСОБА_19 , живе на Харківській.

Погодився звозить. Переодяглись 10-15 хв., сіли в машину і поїхали, за кермом ОСОБА_19 , він ззаду зліва, ОСОБА_20 справа ззаду. Їхали через ОСОБА_21 . Ніде не зупинялись.

Під час їзди ОСОБА_20 хтось телефонував, про що розмова не чув. вікна в авто були відкриті.

Приїхали, під парканом в «тіньку», сиділи на зупинці люди. Максима ОСОБА_12 побачив з чоловіками (один чи двоє) з його сторони, метрів за 15. ОСОБА_22 пішов до ОСОБА_23 . ОСОБА_16 був одягнутий в шорти в салатовій футболці і сланцах літніх (в`єтнамки), ОСОБА_20 штани темні, світла футболка, на ногах чи кросівки чи тапочки. ОСОБА_19 сидів за кермом у картузі.

Якась жінка не знайома ходила.

Вийшов з машини, закрив двері, обперся об машину, стояв, поспішали.

ОСОБА_22 та ОСОБА_23 відійшли на 15 метрів в сторону. Про що розмовляли не чув. Розмова звичайна, не емоційна. Через 6 хвилин підійшов до них, кажу « ОСОБА_20 поїхали», ОСОБА_20 каже «зачекай добалакаю». ОСОБА_23 був червоний, рухи некоординовані, ОСОБА_24 руками, невпевнений, був імовірно випивши. Відійшов до машини і спілкувася з ОСОБА_19 .

Пройшло ще 5 хвилин підійшов другий раз кажу «поїхали» ОСОБА_20 , ОСОБА_23 звернувся до нього нецензурною лайкою, ображав тоді він дав ляпаса правою рукою по обличчю злегка в ліву частину ОСОБА_23 , щоб той прийшов до тями, він упав на 5 точку, не втримався на ногах. Розвернувся і пішов від них, баче ОСОБА_23 біжить за ним і замахується, хотів схватить (7, 8 метрів від машина), одкинув руку ОСОБА_23 і дав ще одного ляпаса правою рукою по обличчю в ліву частину, він знов впав на 5 точку. Почав йти далі, жінка якась бігла, схватила за рукав, відштовхнув від себе двома руками «іди звідціля», відійшла, він іде до автомобіля на своє місце. Дідусь ( ОСОБА_19 ) почав розвертатись передом їхати від магазину, біжить ОСОБА_25 , наближається і б`є правою рукою по задній стойці автомобіля ребром руки, не зупинялись, поїхали. Він ухватився за руку, лівою взяв праву і тримався. Ногами не бив. В машині не перевдягався. ОСОБА_26 не бив, тільки відштовхував, вона не падала.

Тілесні ушкодження не бачив у ОСОБА_23 . Тілесні ушкодження не відповідають тому, що зазначено в обвинувальному акті. Тільки два ляпаса в область обличчя і все. Праву руку пошкодив мабуть об машину. Кулаком, ногами не бив, зокрема по рукам та голові. На зупинці перебували хвилин 20. Його зелена футболка (кофта) була порвана. Камери відеоспостереження на місці події були. На його думку ОСОБА_12 був нетверезий, раніше нецензурну лексику в його адресу не висказував.

Думає, що ОСОБА_27 хоче заробити на ньому кошти, хлопці на роботі казали, що ОСОБА_12 казав, що стягне з нього кошти.

Свідки його обмовляють, разом живуть там, товаришують з ОСОБА_23 , можливо мають матеріальну зацікавленість. За період перебування під`їжджала маршрутка, забирала людей із зупинки.

Обвинувачений у скоєному не розкаявся, винним себе категорично не вважає.

Захисник ОСОБА_7 вважає обвинувачення не доведеним належними та допустимими доказами, а докази винуватості відсутні.

Але навіть досліджені в судовому засіданні докази, на переконання сторони захисту, свідчать про недоведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин в частині пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, визнаного судом доведеним. Мотиви суду.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 надав показання, відповідно до яких він працював у ТОВ «Престиж Лайн» водієм маршрутного таксі. Обвинуваченого ОСОБА_3 знав по роботі, але не спілкувались, бачив його до цього пару раз, ніяких конфліктів не було. 20.05.2023 після 15.00 год. коли він садив картоплю в с. Ганнівка йому зателефонував ОСОБА_28 та запропонував йому підійти до магазину випити пива. До цього вжив банку пива «Garage». Приблизно через 10 хвилин вийшов до магазину, ОСОБА_29 ще не було. Біля магазину були знайомі йому ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , почав з ними спілкуватись. Ще раз зателефонував ОСОБА_29 , сказав, що скоро під`їде. Через 15 хвилин під`їхав синій «Опель Кадет», на задньому сидінні сидів ОСОБА_29 . З автомобіля вийшли ОСОБА_28 та ОСОБА_32 , були одягнуті в плавки, нетверезі та збуджені, волосся мокре, йому здалося що вони приїхали з водойми, було спекотно. За кермом перебував чоловік біля 60 років, якого він не знав. Хлопці підійшли до них. ОСОБА_20 сказав: « ОСОБА_33 відійдем, є не вирішені питання», відійшли в сторону приблизно на 10 кроків. ОСОБА_34 та ОСОБА_35 стояли приблизно в 7 метрах, не втручались. ОСОБА_17 працював слюсарем, почав пред`являти претензії, щодо ремонту авто, також казав, що раніше телефоном він нагрубив йому. Весь цей час ОСОБА_36 штовхав його спиною. Підійшла дружина ОСОБА_37 , взяла під руку ОСОБА_38 і відвела в сторону на 5 метрів. ОСОБА_36 пішов до машини, а дружина в магазин. Геннадієм нібито розібрались і пішли до магазину випита пиво. Раптом підбігає ОСОБА_36 і наносе йому удар кулаком правої руки в ліву скроню. Відійшов від нього в сторону на пів метра, ОСОБА_36 продовжував наносити удари руками по голові, в обличчя, декілька раз, від 5 до 7 ударів в ніс та ліву частину голови, від ударів він впав на лівий бік і перевернувся на живіт, закивав обличчя та голову від ударів руками. ОСОБА_36 продовжував бити ногами по руках, наніс приблизно до 10 ударів. Підбігла дружина ОСОБА_37 та почала відтягувати ОСОБА_38 від нього, кричала. ОСОБА_36 ударив її в обличчя кулаком правої руки в ліву скроню. Схватив за воріт футболки і звалив на асфальт. Вона підвелась підбігла до них, ОСОБА_36 знову «швирнув» її на асфальт. Він підвівся та підбіг до ОСОБА_38 , щоб захистити дружину, ОСОБА_36 декілька разів ударив його в обличчя правою рукою, приблизно 5 разі в ліву і праву сторону голови. Від цих ударів він знову впав на спину, перевернувся на живіт, закривав голову руками. ОСОБА_36 продовжував бити ногою по рукам, приблизно 10 ударів, після цього втратив свідомість. Коли прийшов до тями, побачив, як ОСОБА_36 тягне дружину в машину за футболку, вона активно виривалась. Підвівся, взяв телефон, який підібрали та віддали хлопці, почав викликати поліцію на «102». При цьому з машини вийшов водій та закричав: « ОСОБА_36 , забери в нього телефон, бо він знімає машину». В цей час він спілкувався по телефону з поліцією, ОСОБА_36 підбіг, вдарив кулаком в ліву частину голови, забрав в нього телефон (смартфон чорного кольору Сяомі редмі) з рук і розбив об асфальт, при цьому дружина вирвалась та втекла. Після цього ОСОБА_36 побіг до машини та сів у неї, ОСОБА_20 вже перебував в салоні автомобіля та почали від`їжджати. Намагався зупинити автомобіль, перегородив дорогу, але авто продовжувало рух, стукнув рукою по автомобілю. Після події з носа йшла кров, мізинець лівої руки був вивихнутий, висів. Через 7-10 хвилин приїхала поліція та вони викликали «швидку» допомогу, яка приїхала приблизно через 5 хвилин. Була надана медична допомога, наклали шину на праву руку, транспортували до обласної лікарні, робили МРТ, накладали шину на мізинець лівої кисті, на праву руку наклали гіпс, був діагностований перелом, провів 2 місяці на лікарняному. Підтримує заявлений цивільний позов за розбитий телефон, яким користувався один рік, завдану моральну шкоду оцінює в 100000 гривень. Внаслідок заподіяння тілесного ушкодження тривалий час не працював, психологічно страждав, утримує велике господарство, тому не мав можливості його доглядати, наймав працівників, відчував фізичний біль, не міг нормально спати, приймав ліки та проходив лікування.

Доказуючи вину обвинуваченого, прокурором були надані суду письмові докази, які були ретельно досліджені та проаналізовані.

Судом досліджено:

- витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування, відповідно до якого 21 травня 2023 року було зареєстровано кримінальне провадження за № 0001697 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 122 КК України, заявник ОСОБА_8 . Згідно цього ж витягу, 20.05.2023 до ЧЧ Сумського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що 20.05.2023 приблизно о 17.00 год. ОСОБА_3 шляхом побиття руками та ногами наніс йому тілесні ушкодження у виді ЗЧМТ, перелому нижньої третини правового передпліччя та п`ятого пальця лівої руки. Витяг сформовано 15.09.2023 (том № 1 а.с. 72);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.05.2023 о 17.30 год, відповідно до якого, попереджений за ст. 383 КК України ОСОБА_8 , зазначив, що 20.05.2023 приблизно о 17.00 год. раніше відомі особи, що працевлаштовані в ТОВ «Престиж Лайн», а саме ОСОБА_22 (слюсар), ОСОБА_36 (водій) та дід ОСОБА_38 нанесли йому т/у шляхом побиття руками та ногами (том № 1 а.с. 227);

- протокол огляду місця події з фототаблицями, схемою до протоколу ОМП, проведений 20.05.2023 з 18.00 год. до 18.20 год, яким зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення до внесення відомостей до ЄРДР. Під час слідчої дії слідчим за участі понятих, спеціаліста була оглянута відкрита ділянка місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а саме перед магазином «Продукти» (том № 1 а.с. 73-79);

- супровідний лист від 12.06.2023 №2131/27/01-2023 начальника Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Сумській області, яким на запит слідчого направлено CD диск з аудіозаписами телефонних дзвінків, здійснених на лінію «102» 20.05.2023 з номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (том № 1 а.с. 237);

- протокол огляду документів і речей від 13.07.2023, проведений слідчим з 14.00 до 15.00 год., під час якого було оглянуто CD диск з аудіозаписами телефонних дзвінків, здійснених на лінію «102» 20.05.2023 з номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . 1. Дзвінок о 16.52.56 год 20.05.2023 з телефону НОМЕР_3 телефонує особа, яка представилась ОСОБА_39 та повідомляє що в центрі Ганнівки, дві особи, які приїхали на автомобілі «Опель» днз А4004ЯН б`ють. 2. Дзвінок о 18.12.58 год. 20.05.2023 з телефону НОМЕР_2 телефонує особа, яка повідомляє, що це «Швидка допомога» повідомляє про побиття ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , також повідомляють, що ОСОБА_12 розбили телефон, діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку під? Забій м`яких тканин потиличної ділянки. Перелом нижньої третини правого передпліччя та п`ятого пальця лівої руки. Тілесні ушкодження нанесли знайомі з роботи, наразі потерпілого доставили до СОКЛ. 3. Дзвінок о 19.41.14 год. 20.05.2023 з телефону НОМЕР_1 , телефонує особа, яка представилась медичним працівником СОКЛ та повідомляє про побиття в АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_8 , якому розбили телефон та побили знайомі ОСОБА_20 , ОСОБА_36 та дід ОСОБА_38 руками та ногами, отримав тілесні ушкодження Закритий перелом променевої кістки зі зміщенням, вивих 5-го пальця лівої кисті (том № 1 а.с. 238 - 242).

У судовому засіданні відтворені вищенаведені телефонні дзвінки на лінію « НОМЕР_4 »;

- картки реєстрації телефонних дзвінків, здійснених на лінію «102» 20.05.2023 з номерів НОМЕР_1 (зареєстровано в ІТС «Інформаційний портал НПУ» № НОМЕР_5 ), НОМЕР_2 (зареєстровано в ІТС «Інформаційний портал НПУ» № НОМЕР_6 )та НОМЕР_3 (зареєстровано в ІТС «Інформаційний портал НПУ» № 20873) (том № 1 а.с. 214-216 надано стороною захисту);

- карта виїзду екстреної медичної допомоги КНП СОР «СОЦЕМД та МК» № 292 А 20.05.2023, адреса виклику: АДРЕСА_2 на зупинці побиття. Хворий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_7 телефон дружини. Доставлений у СОКЛ. Прийом виклику 17.08 год, закінчення виклику 18.16 год., зі слів вживав алкоголь, травма кримінальна (том № 1 а.с. 250);

-карта виклику швидкої медичної допомоги КНП СОР «СОЦЕМД та МК» з телефону НОМЕР_8 ОСОБА_40 , адреса: АДРЕСА_2 , кінцева Ганнівки, хворий ОСОБА_8 , причина: травма, побиття, травма в/к, кровотеча з носа, 102 на місці, бригада ШМД № 51140, прийом виклику 17.08.56 год., завершення 18.16.59 год. (том № 1 а.с. 251);

- протокол огляду документів та речей від 12.07.2023, проведений огляд слідчим з 10.00 год. до 11.00 год. оптичного лазерного DVD-R диск на якому зафіксовано виклик швидкої допомоги 20.05.2023 працівником поліції Зуєнком за адресою: АДРЕСА_2 , потерпілому від побиття ОСОБА_8 , 1977 року народження (вивернуті пальці в другу сторону, мізинець і підозра на перелом руки, кровотеча з носу (том № 1 а.с. 253-255). Звукозапис відтворено у судовому засіданні;

- відповідь на запит слідчого № 570 від 28.06.2023 директора КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», відповідно до якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 20.05.2023 звертався за медичною допомогою, був консультований ургентним лікарем ортопедом-травматологом, ургентним лікарем отоларингологом, встановлено діагноз: Закритий перелом правої променевої кістки зі зміщенням. Звих середньої фаланги V пальця лівої кисті. Неконсолідований перелом кісток без зміщення. Зупинена носова кровотеча. Рекомендовано лікування за місцем проживання. В додаток до листа направлено копію опису рентгенологічного дослідження (том № 1 а.с. 83);

- медична документація КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» на ОСОБА_8 , отримана слідчим зі згоди потерпілого, що ним було підтверджено у судовому засіданні: копія консультативного висновку спеціаліста від 20.05.2023 з діагнозом та медичними призначеннями (том № 1 а.с. 85, 86); копія витягу з Журналу реєстрації амбулаторних хворих за 2023 «Ортопедія» КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», відповідно до якого ОСОБА_8 звертався за медичною допомогою 20.05.2023, зазначено діагноз та медичні призначення (том № 1 а.с. 87, 88); копія витягу з Журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів лікаря отоларинголога КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», відповідно до якого ОСОБА_8 звертався за медичною допомогою 20.05.2023, зазначено діагноз та медичні призначення (том № 1 а.с. 89, 90); висновок лікаря-рентгенолога КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», відповідно до якого на рентгенограмах правого променево-зап`ясткового суглобу в 2-х проекціях визначається: перелом дистального епіметафізу променевої кістки без зміщення, на рентгенограмах лівої кисті в 2-х проекціях визначається повний вивих середньої фаланги 5 пальця (том № 1 а.с. 91); рентгенограма правої та лівої рук ОСОБА_8 , датована 20.05.2023 (том № 1 а.с. 93);

- висновок судово-медичного експерта ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» відділу експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб ОСОБА_41 № 668 від 01.08.2023, з якої вбачається, що на підставі даних медичної документації, даних судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у останнього було виявлено наступні тілесні ушкодження: закритий перелом правої променевої кістки зі зміщенням. Звих середньої фаланги 5 пальця лівої кисті. Згідно наданого рентгенологічного дослідження: перелом дистального епіметафізу кістки без зміщення. Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень та могло утворитись при нанесенні ударів руками, ногами та подібними предметами. Кількість травмуючи впливів оин. Утворення зазначених ушкоджень внаслідок падіння з вертикального положення на площину малоймовірно, враховуючи їх характер та локалізацію. Ушкодження у вигляді перелому правої променевої кістки не були небезпечними для життя, потягли за собою тривалий розлад здоров`я, і за цими ознаками відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Зазначене ушкодження могло утворитись в термін, вказаний в постанові, що підтверджується даними медичної документації (том № 1 а.с. 80, 81);

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.06.23, проведений з 14.50 год. до 15.06 год. за участі потерпілого ОСОБА_8 , понятих, спеціаліста, статиста, з якого убачається, що вказаної дати потерпілий ОСОБА_8 , відтворив події нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_42 , що мало місце 20.05.2023. Безпосередньо у судовому засіданні було досліджено оптичний диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 . Із відеозапису убачається, що потерпілий продемонстрував за допомогою статиста, як йому наносились удари обвинуваченим ногами по лівій та правій руці в той час, як він лежав на животі на землі та закривав голову і обличчя від ударів та їх приблизну кількість (том № 1 а.с. 94-100);

- висновок судово-медичної експертизи № 881 від 25.08.2023 за результатами слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 , характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 може відповідати механізму його виникнення, продемонстрованого потерпілим при проведенні слідчого експерименту за його участі (том № 1 а.с.101);

- протокол проведення слідчого експерименту від 01.07.2023, проведений з 10.10 год. до 10.27 год. за участі свідка ОСОБА_43 , понятих, спеціаліста, статиста, з якого убачається, що вказаної дати свідок ОСОБА_44 , відтворив події нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_8 , що мало місце 20.05.2023 біля магазину «Продукти» по вул. Василенка. Безпосередньо у судовому засіданні було досліджено оптичний диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_45 . Із відеозапису убачається, що свідок продемонстрував за допомогою статиста, як ОСОБА_8 наносились удари обвинуваченим ногами по рукам та голові в той час, як ОСОБА_8 лежав на землі та закривав голову і обличчя від ударів та їх приблизну кількість (том № 1 а.с. 102-107);

- висновок судово-медичної експертизи № 882 від 25.08.2023 за результатами слідчого експерименту з свідком ОСОБА_46 , характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 може відповідати механізму його виникнення, продемонстрованого свідком ОСОБА_44 при проведенні слідчого експерименту за його участі (том № 1 а.с. 108);

- протокол проведення слідчого експерименту від 05.09.2023, проведений з 16.20 год. до 16.30 год. за участі свідка ОСОБА_47 , понятих, спеціаліста, статиста, з якого убачається, що вказаної дати свідок ОСОБА_48 , відтворив події нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_8 , що мало місце 20.05.2023 біля магазину «Продукти» по вул. Василенка. Безпосередньо у судовому засіданні було досліджено оптичний диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_49 . Із відеозапису убачається, що свідок продемонстрував за допомогою статиста, як ОСОБА_8 наносились удари обвинуваченим руками, як ОСОБА_8 лежав на землі на правому боці, обличчя закрите руками, щодо ударів ногами він не бачив, оскільки з місця де він стояв цього не було видно (том № 1 а.с. 125-129);

- висновок судово-медичної експертизи № 1040 від 12.09.2023 за результатами слідчого експерименту з ОСОБА_50 , характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 може відповідати механізму його виникнення, продемонстрованого свідком ОСОБА_48 , при проведенні слідчого експерименту за його участі (том № 1 а.с. 130);

Допитана у судовому засіданні судовий медичний експерт ОСОБА_41 підтвердила висновки проведених нею судово-медичних експертиз, зокрема висновку № 668 від 01.08.2023, інші експертизи проводились за результатами слідчих експериментів з потерпілим та свідками - № 881 від 25.08.2023, № 882 від 25.08.2023, № 1040 від 12.09.2023. Використовувався Наказ МОЗ, «Інструкція про проведення судово-медичної експертизи» № 6 від 17.01.95. Травмуючий вплив був один (не вказується скільки ударів), по механізму, коли потерпілий закривався руками, наносилось або ногою, або рукою - перелом правої руки.

За постановою слідчого, надавались медичні документи, рентгенологічні знімки. Встановлено тривалий розлад здоров`я (21 день).

Проведені судово-медичні експертизи цілком відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 Кримінального процесуального кодексу України, і містять необхідні відомості щодо механізму, локалізації, ступеню тяжкості та давності утворення тілесних ушкоджень у потерпілого. При цьому проведення відповідних експертиз на підставі матеріалів провадження та медичних даних, не суперечить вимогам процесуального законодавства і не свідчить про неповноту їх проведення.

Вказані висновки складені атестованим судово-медичним експертом, яка попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову або ухилення від дачі висновку, тому підстави вважати висновки судово-медичних експертиз необ`єктивним або такими, що суперечать вимогам закону, відсутні.

Надання стороною захисту виписки з історії № 1201 із медичної карти стаціонарного хворого ортопедично-трвматологічного відділення № 2 КНП «ЦМКЛ» СМР від 30.01.2023 ОСОБА_3 про період лікування з 23.01.2023 по 30.01.2023 пошкодження заднього медіального меніску правого колінного суглобу та відповідно твердження про неможливість нанесення потерпілому тілесних ушкоджень є неспроможними, оскільки будь-яких об`єктивних даних про стан здоров`я обвинуваченого на 20.05.2023 стороною захисту не надано, крім того нанесення травмуючих ударів потерпілому не виключається і лівою ногою.

Оцінюючи протоколи проведення слідчих експериментів, суд зазначає таке.

У своїй постанові від 14.09.2020 (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 14 вересня 2020 року у справі 740/3597/17) Суд дійшов висновку, що протокол слідчого експерименту за певних умов може бути визнаний допустимим доказом. Зокрема, Суд зазначив, що для того, аби виключити обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від особи під час слідчого експерименту, сторона обвинувачення має довести, що було додержано належної правової процедури, зокрема, що: до особи не застосовувався протиправний тиск; слідчу дію проведено за волею та вільним волевиявленням особи; особа усвідомлювала право мовчати і не свідчити проти себе; права особи на захист і правову допомогу були забезпечені; слідчу дію проведено за участю понятих; під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис; особі були детально і ґрунтовно роз`яснено процесуальні наслідки участі в цій слідчій дії.

Суд визнає протоколи слідчих експериментів допустимими доказами.

- заява ОСОБА_3 від 22.09.2023, відповідно до якої ОСОБА_3 відмовився брати участь у проведенні додаткової слідчої (розшукової) дії пред`явлення особи для впізнання, заперечив проти пред`явлення його особи для впізнання під час проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, відмовився та заперечив проти пред`явлення своєї особи для впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису, тощо під час проведення додаткових слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001697 від 21.05.2023 (том № 1 а.с. 132);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (том № 1 а.с. 109-111) від 23.09.2023 в період з 12.55 год. до 13.05 год., свідку ОСОБА_44 за участі понятих, пред`явлено для впізнання зображених на фотознімках громадян, перед пред`явленням особи для впізнання у ОСОБА_43 попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання слідчого ОСОБА_44 відповів, що зможе впізнати особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 за рисами обличчя, його формою, стрижкою, кольором волосся.

Далі в протоколі зазначено, що на запитання слідчого чи впізнає він когось на пред`явлених йому фотознімках, ОСОБА_44 заявив, що впізнає особу зображену під фото № 4, як таку, що спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 . Ознаки, за якими він впізнав особу: за рисами обличчя, формою обличчя, кольором волосся.

Відповідно до довідки до протоколу на фотознімку під номером 4 зображений ОСОБА_3 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (том № 1 а.с. 131, 135, 136) від 23.09.2023 в період з 11.44 год. до 11.55 год., свідку ОСОБА_51 за участі понятих, пред`явлено для впізнання зображених на фотознімках громадян, перед пред`явленням особи для впізнання у ОСОБА_47 попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання слідчого ОСОБА_48 відповів, що зможе впізнати особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 за рисами обличчя.

Далі в протоколі зазначено, що на запитання слідчого чи впізнає він когось на пред`явлених йому фотознімках, ОСОБА_48 заявив, що впізнає особу зображену під фото № 1, як таку, що спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 . Ознаки, за якими він впізнав особу: за рисами обличчя, формою обличчя.

Відповідно до довідки до протоколу на фотознімку під номером 1 зображений ОСОБА_3 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (том № 1 а.с. 165-167) від 23.09.2023 в період з 13.20 год. до 13.25 год., свідку ОСОБА_52 за участі понятих, пред`явлено для впізнання зображених на фотознімках громадян, перед пред`явленням особи для впізнання у ОСОБА_53 попередньо з`ясовано чи може вона впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу. На запитання слідчого ОСОБА_37 відповіла, що зможе впізнати особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 за рисами обличчя, його формою, зачіскою, кольором волосся.

Далі в протоколі зазначено, що на запитання слідчого чи впізнає вона когось на пред`явлених їй фотознімках, ОСОБА_37 заявила, що впізнає особу зображену під фото № 2, як таку, що спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 . Ознаки, за якими вона впізнала особу: за рисами обличчя, формою обличчя, зачіскою, кольором волосся.

Відповідно до довідки до протоколу на фотознімку під номером 2 зображений ОСОБА_3 ;

Захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 просили визнати ці протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками недопустимими доказами, оскільки пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками відбулось з грубими порушеннями ст. 228 КПК України.

Прокурор заперечував проти доводів сторони захисту, пославшись на отриману органом досудового розслідування заяву ОСОБА_3 від 22.09.2023, відповідно до якої він відмовився приймати участь у впізнанні особи, відмовився надати власні фотографії, внаслідок чого слідчим було використане єдине доступне фотозображення ОСОБА_3 під час проведення слідчих дій 23.09.2023 - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Вважає, що вимоги КПК в даному конкретному випадку було дотримано.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, щодо допустимості та належності отриманих результатів слідчих дій - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ч.ч. 6 та 7 ст. 228 КПК України передбачено, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Суд констатує, що закон допускає впізнання за фотознімками або матеріалами відеозапису в разі необхідності, тобто за реальної неможливості забезпечення присутності особи, яка підлягає впізнанню. Дані слідчі дії були проведені у відсутність самого ОСОБА_3 зважаючи на подану ним заяву від 22.09.2023 про категоричну відмову приймати участь в слідчих діях по впізнанню особи, ненадання своїх відповідних фотозображень.

Крім того, сам ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував своєї присутності та участі в конфлікті з ОСОБА_8 20.05.2023 близько 16.00 год. на кінцевій зупинці громадського транспорту, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (перейменована на вул. Весела), що крім того підтверджено показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків сторони обвинувачення: ОСОБА_53 , ОСОБА_43 , ОСОБА_47 , свідків сторони захисту: ОСОБА_54 , ОСОБА_15 .

Судом за клопотанням прокурора допитані свідки сторони обвинувачення.

Свідок ОСОБА_37 у судовому засіданні суду надала показання, відповідно до яких, вона є дружиною потерпілого ОСОБА_8 . ОСОБА_16 знала, як людину, яка працювала на роботі у чоловіка. 20.05.2023 біля 15.00 год. чоловіку зателефонував ОСОБА_55 , механік з фірми чоловіка та запропонував йому вийти попити пива, перед цим чоловік випив банку пива «Garage». Він пішов. Чоловіка довго не було, пішла подивитись до магазину де він та придбати собі морозива. Коли прийшла до магазину то побачила, що чоловік спілкується з місцевими мешканцями ОСОБА_56 та ОСОБА_57 . Під`їхав автомобіль легковий з опущеними вікнами зі сторони ставка, у ньому перебували 3 особи: ОСОБА_55 , ОСОБА_36 та за кермом невідомий «дідусь». ОСОБА_36 сидів спереду на пасажирському сидінні. Потім з авто вийшли ОСОБА_36 та ОСОБА_55 , були в мокрому одязі (шорти або плавки), мокре волосся, нетверезі, вели себе не адекватно, відвели чоловіка в сторону. ОСОБА_36 постійно штовхав чоловіка спиною. Підійшла до ОСОБА_38 та сказала: « ОСОБА_58 розбираються удвох, ти третій не лізь». Взяла його під руку та відвела на 20-30 метрів в сторону магазину. ОСОБА_36 запропонував «попить винця», відмовилась. ОСОБА_36 пішов до машини та вдягнувся в футболку салатового кольору, ОСОБА_55 був в плавках. ОСОБА_55 та чоловік шли до магазину, ОСОБА_36 починає бігти від машини до хлопців, підбіг та вдарив правою рукою в ліву частину голови чоловіка, ОСОБА_23 повернувся та отримав удар від ОСОБА_38 в обличчя. ОСОБА_55 стояв біля магазину та посміхався. ОСОБА_36 збив чоловіка ударом в обличчя з ніг, той впав на бік, почав бити його носками ніг, в чому взутий був не пам`ятає, ОСОБА_23 лежав та закривав голову та обличчя руками. Підбігла до них, стала між ними, ОСОБА_36 ударив її кулаком правої руки в ліву щоку, потім штовхнув, через що впала на землю та вдарилась головою. Просила ОСОБА_20 , щоб зупинив побиття, той відмовив, тільки посміхався, стояв на відстані біля магазину. Чоловік намагався підвестись на ноги, ОСОБА_36 знову його збив на землю. Підійшла знову до них, ОСОБА_36 взяв її за шиворот та кинув її в сторону, але втрималась на ногах. Втретє підійшла, чоловік лежав на землі, а ОСОБА_36 його бив. Схватив її та потяг до автомобіля сказав, що сподобалась. Бачила, що чоловік телефоном викликає поліцію. Водій «дідусь» закричав: « ОСОБА_36 він знімає машину, розбий його телефон». При цьому ОСОБА_36 покинув її, підбіг до чоловіка, вдарив його кулаком ззаду, вирвав телефон та розбив його об асфальт та сів у автомобіль, ОСОБА_55 вже був у машині. Після цього вони втекли на автомобілі. Чоловік біг до машини, щоб зупинити, ладошкою стукнув по машині, здається лівою рукою, викликав з чужого телефону поліцію. Поліція викликала «швидку». У чоловіка була кров на обличчі під носом. Приїхали медики та забрали чоловіка до лікарні, лікували. Чоловік написав заяву про вчинений злочин. При побиття бачила удари ОСОБА_38 чоловіку, але не рахувала, бив його як руками так і ногами.

Свідок ОСОБА_44 у судовому засіданні суду надав показання, відповідно до яких, він є військовослужбовцем ОСОБА_59 , обвинуваченого не знає, ОСОБА_8 знає, як односельця, періодично спілкувався. У травні 2023 року, біля 15 чи 16 години був біля магазину в с. Ганнівка, підійшов ОСОБА_27 , працює водієм на маршрутному таксі, сказав, що зараз до нього приїдуть хлопці по роботі. Поряд також перебував ОСОБА_31 . ОСОБА_23 попрохав, що якщо буде щось, щоб вони не втручались. Приблизно через 10 хвилин приїхав легковий автомобіль в номерах було число «40», іномарка світла, в салоні було три особи. Літній водій сидів в машині. З автомобіля вийшли двоє: обвинувачений та ще одна особа, обидва були з голим торсом, мокрі, як після річки в шортах. Відійшли з ОСОБА_12 , щось поштовхались, потім заспокоїлись. Бачив, як обвинувачений ударив ОСОБА_12 в ліву скроню декілька раз, приблизно п`ять, той падає на спину, перевертається на живіт і прикриває руками голову. Обвинувачений бив ногами в голову, не менше семи раз, взутий був у сланці, в цей час ОСОБА_12 лежав на землі, від обвинуваченого постійно звучала нецензурна лексіка. Потерпілий падав декілька раз, бо обвинувачений бив його кулаками в голову. Підійшла жінка ОСОБА_12 до свого чоловіка, він вже стояв на ногах. Словами, потім руками намагалась розмирить. Обвинувачений вже одягнув салатову футболку, він взяв та відштовхнув її, наніс удар кулаком в обличчя, голову і вона впала, потім встала, він взяв її за одяг і тягне її в машину, перифразуючи сказане нецензурне обвинуваченим «будуть статеві відносини на трьох». В нього не вдалося затягнути її до машини. ОСОБА_12 почав викликати поліцію, водій сказав обвинуваченому, що ОСОБА_12 викликає «102», обвинувачений вихватив його у нього та розбив об землю, сів в машину та поїхали. Попрохали у хлопця 15 років телефон та викликали з нього поліцію. Поліція приїхала, потім «швидка», потерпілого забрали в лікарню, у нього було побите обличчя, опухла рука, зламаний палець, потім тривалий час бачив що ОСОБА_23 ходив в гіпсі на руці, не працював.

Свідок ОСОБА_48 у судовому засіданні суду надав показання, відповідно до яких, він обвинуваченого не знає, ОСОБА_8 знає, як сусіда. В травні 2023 року десь у середині дня прийшов у АДРЕСА_2 ) за хлібом. Зустрів ОСОБА_60 з яким почали розмовляти, підійшов ОСОБА_27 та привітався. При спілкуванні ОСОБА_23 сказав, що зараз до нього повинні приїхати хлопці, якщо щось буде відбуватись «не встрявайте». Під`їхав синій Опель, в номерах були дві «4», водій сидів за кермом. Вийшли хлопці, руки в мазуті, в мокрих плавках, як з річки, у збудженому стані, здалося, що не тверезі, один підійшов до ОСОБА_12 , про що розмовляли не чув. Потім один з них в бірюзових шортах (у залі судового засідання вказав на обвинуваченого) почав бить ОСОБА_12 руками (правша) приблизно 3 рази, перших ударів не бачив, ОСОБА_23 впав праву сторону, закрив голову руками, удари ногами були в ділянку голови. Також «тягали» дружину ОСОБА_61 , яка підійшла під час побиття, намагалась захистити чоловіка, її тягнув обвинувачений за одяг. ОСОБА_23 піднімався декілька разів, але обвинувачений його бив нічого не пояснюючи і той падав багато раз. ОСОБА_12 тільки «ахав» да «охав», ОСОБА_62 кликала на допомогу, в якому взутті був обвинувачений не пам`ятає. Побиття тривало біля 20 хвилин. ОСОБА_23 дістав телефон, а водій почав казати : «він знімає», хлопець в бірюзових шортах (обвинувачений) вихватив телефон і розбив об землю. У хлопчиків, які були поруч взяли телефон, викликали поліцію. Поліція приїхала, викликали «швидку». У максима було пошкоджене і палець висів. Ще були біля 5 очевидців побиття, але коли приїхала поліція, вони зникли. ОСОБА_23 коли машина від`їжджала «під колеса не кидався», він не міг у такому стані нічого цього робить, потім бачив його з гіпсом на руці на другий день.

Судом за клопотанням сторони захисту були допитані свідки.

Так свідок ОСОБА_63 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких, він проживає в АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 знає з 2019 року, знайомий. Потерпілого ОСОБА_8 , знає з 2020 року, знайомий по роботі, ремонтував їм автомобілі. Про конфлікти між ОСОБА_16 та ОСОБА_12 не знає. 20.05.2023 зранку надавав послуги по ремонту машини «Рута» ОСОБА_64 на вулиці Білопільський шлях, якась база, заміняв ремінь ГРМ, механік ОСОБА_65 розрахувався грошима. Закінчив близько 14.00 години.19.05.2023 ОСОБА_12 подзвонив та попрохав приїхати. Коли ремонтував машину ОСОБА_12 телефонував з 09.00 год. до 14.00 год. разів 8-9, чи зробив, чи не зробив. Потім попросив зустрітись, сказав, якщо хтось підвезе, то приїду було після обіду, просив, щоб розповів по машині. Сказав приїхать на ОСОБА_18 , кінцева зупинка автобуса. Сказав якщо вийде то зателефоную. Тут під`їхала маршрутка, в маршрутці ОСОБА_66 та дудусь 70-75 роів, як звуть не знали, просто «дедушка», хто за кермом був не пам`ятає. ОСОБА_66 їздив на авто «Опель Кадет» синього кольору, машина вже була там. Підійшов до ОСОБА_16 та попросив, щоб звозив його у ОСОБА_18 , той погодився тільки швидко.

« ОСОБА_67 » сів за кермо, він сів ззаду на пасажирське сидіння справа, ОСОБА_66 сів ззаду зліва. Поїхали через вулиці Білопільський шлях, Чернігівська, звернули біля будинку престарілих, через кінцеву, ставок, далі зупинка транспорту, магазин у Ганнівці. Приблизно їхали 10-15 хвилин. Біля магазину стояв ОСОБА_25 з якимось чоловіком, вийшов з машини, привітався з ОСОБА_23 пожав руку, відійшли в сторону з сонця, розповів про поломки авто, були вдвох, люди були на відстані приблизно 10 метрів. Розмова тривала до 10 хвилин. Все було добре без претензій. Від ОСОБА_12 був запах алкоголю. Сказав ОСОБА_12 , що поспішаю, підійшов ОСОБА_16 , сказав: «поїхали», він попросив ОСОБА_38 зачекати хвилинку, пожму руку і поїду. ОСОБА_12 розповідав, що тут живе, гуляє тут. ОСОБА_16 підійшов другий раз каже: «поїхали», а ОСОБА_12 виразився в сторону ОСОБА_16 нецензурною лайкою, той ударив його правою ладошкой по обличчю, ОСОБА_12 впав назад.

Вони пішли. ОСОБА_12 підвівся і побіг за ними до ОСОБА_16 , хотів дати здачі. Схопив ОСОБА_16 рукою за плече, ОСОБА_16 дав знову ОСОБА_68 , ОСОБА_12 знову сів на «п`яту точку».

Пішли з ОСОБА_16 до машини, ОСОБА_12 підбіг з кулака ударив по машині кісточками в передню стойку авто з лівого боку правою рукою. Були вже в авто, на своїх попередніх місцях, зауважень з приводу його дій не робили. ОСОБА_12 взявся за руку, поїхали звичайно, тією ж дорогою.

ОСОБА_16 був невдоволений, він не такий як ОСОБА_12 обізвав. Довезли до бази на Білопільському шляху в дворі біля «Віанора».

Він ( ОСОБА_29 ) був одягнутий в спортивні штани темного кольору, «шлепанці» шкіряні чорного кольору відкриті, червона футболка.

ОСОБА_16 футболка сірого кольору, штани сірого чи темного, окуляри на голові, в що взутий не пам`ятає.

« ОСОБА_67 » рубашка світлого кольору в смужку, штани, кепка. Сидів в машині участі в розмові і бійці не приймав.

ОСОБА_12 спортивні штани темного кольору, кросівки, футболка сірого кольору.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких, він знає ОСОБА_3 , це його онук, відносини гарні.

ОСОБА_8 знає, разом працювали, нормальні відносини.

Подія була 20.05.2023, біля 16, 17 години стояли на ремонті. Були він, ОСОБА_36 , ОСОБА_55 - слюсар на «Білопільському шляху». ОСОБА_55 попросив звозить його на ОСОБА_18 , ОСОБА_36 не зміг сісти за кермо, заклинила сідушка, він сів за кермо. Приїхали на ОСОБА_18 на кінцеву зупинку, так сказав ОСОБА_55 . ОСОБА_36 сидів спереді, ОСОБА_55 сзаду. В чому були одягнуті не пам`ятає. ОСОБА_36 вийшов по сигарети до магазину. ОСОБА_55 пішов, спочатку не взнав ОСОБА_23 , було біля 50 м. від машини. ОСОБА_69 не було. Сидів у машині. ОСОБА_36 підходив до хлопців, потім підійшов до машини, побалакали, ОСОБА_36 пішов знов до хлопців. ОСОБА_36 штовхнув ОСОБА_23 , ОСОБА_70 . ОСОБА_36 дав ляпаса. ОСОБА_23 падав. ОСОБА_36 прийшов з Геною, сказали поїхали, ніякої жінки поруч не було. ОСОБА_23 підбіг, знімав на телефон (тоді вже впізнав його) машину, «не знімай» сказав йому, поїхав, щоб не було бійки.

Стороною захисту в суді не надано доказів, відомостей та інформації, які давали підстави вважати, що свідки сторони обвинувачення ОСОБА_37 , ОСОБА_48 , ОСОБА_44 обмовляють ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину, нанесенні потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Піддавати сумніву показання потерпілого ОСОБА_8 щодо обставин вчинення відносно нього злочину у суду підстав немає, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами, тому є логічними і послідовними, суд покладає їх в основу вироку.

Суд погоджується з позицією сторони обвинувачення, щодо свідчень свідків сторони захисту, та вважає, що до них потрібно ставитись критично. Оскільки свідки ОСОБА_63 , ОСОБА_15 були безпосередніми участниками події, приймали в ній активну участь, після завершення побиття не залишились на місці пригоди, оскільки їм стало відомо про виклик потерпілою стороною працівників поліції, не надали першої допомоги потерпілому з явними ознаками тілесних ушкоджень, не вжили заходів по виклику швидкої допомоги або транспортування ОСОБА_8 до медичного заклад, були встановлені та відшукані правоохоронними органами в подальшому за орієнтуванням по номеру автомобіля на якому пересувались в цей днь обвинувачений та свідки. Також їх показання спростовуються показаннями потерпілого, свідків сторони обвинувачення та іншими дослідженими судом доказами.

Таким чином суд вважає показання обвинуваченого та його позицію у справі обраним способом захисту, які не відповідають дійсності.

Відповідно до пунктів 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчинені цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 5 ч. 2 КПК України допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені, оцінені у судовому засіданні докази, суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, зокрема ними встановлюється подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інші обставини які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України та становлять предмет доказування. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. При цьому досліджені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають, а їх сукупність та взаємозв`язок є достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд дотримується ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Судом дотримано норми, установлені статтями 10, 22 КПК України, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.

Суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, та у всій своїй сукупності безсумнівно поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає: наявність на утриманні малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодий вік обвинуваченого.

Обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України згідно зі ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії нетяжких злочинів, тобто ОСОБА_3 скоїв умисний, закінчений злочин проти здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі на строк до 3 років.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні обвинуваченому покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, 15.10.2010 виключений з військового обліку, як засуджений за скоєння тяжкого злочину, відповідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (том № 1 а.с. 146), має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, в порядку ст. 89 КК України є не судимою особою, на обліку у лікаряпсихіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується формально нейтрально, конкретні обставини вчинення злочину, також враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі в мінімальних строках, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 у справі № 56/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Дана позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року), де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Вирішення цивільного позову.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , який просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 4899 грн. 00 коп., вартість витрат на лікування 1000 грн. 00 коп., вартість пошкодженого телефону - 3899 грн. 00 коп., моральну шкоду в сумі 100000 грн. 00 коп., суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В обґрунтування суми майнової шкоди, спричиненої злочином, потерпілим зазначено, що йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 4899 грн. 00 коп. - вартість витрат на лікування 1000 грн. 00 коп., вартість пошкодженого телефону - 3899 грн. 00 коп. Суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в сумі 391 грн. 56 коп., підтверджені чеками на придбання ліків та медичними призначеннями (том № 1 а.с. 63, 88, 86), а саме фіскальний чек № 70137 від 21.05.2023 на придбання Детралексу на суму 300 грн. 99 коп., Фламідезу на суму 90 грн. 57 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України суд задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Окрім того, у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження суми матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому злочином (вартість телефону бувшого у використанні на момент пошкодження) саме в сумі, зазначеній потерпілим в позові, що є підставою для відмови в позові за недоведеністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, у відповідності зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року, в якому зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд вважає, що з вини обвинуваченого ОСОБА_3 , який визнаний судом винним у спричиненні потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, окрім того, не вчинив ніяких дій по добровільному відшкодуванню спричиненої шкоди, потерпілому була завдана моральна шкода, яка полягає у суттєвому погіршенні стану здоров`я потерпілого та у фізичних і душевних стражданнях, заподіяних незаконними діями обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і враховуючи обставини справи, викладені вище, суд оцінює моральну шкоду спричинену потерпілому ОСОБА_8 в сумі 35000,00 грн.

Визначений судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за твердженням прокурора відсутні.

Стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого, тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відповідно до вимог ст. 331 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 376, 392, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не обирати.

Строк відбування покарання обраховувати з дати прибуття ОСОБА_3 до кримінально-виконавчої установи.

Цивільний позов ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_4 ) задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на його користь 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 коп. моральної та 391 (триста дев`яносто одну) гривню 56 коп. матеріальної шкоди. В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.

Речові докази відповідно до постанов слідчого від 14.06.2023, 04.07.2023:

CD диск з аудіозаписами телефонних дзвінків, здійснених на лінію «102» 20.05.2023 з номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- копію карти виїзду екстреної медичної допомоги № 292 А від 20.05.2023, роздруковану копію карти виклику швидкої допомоги, прийнятого на підставі вхідного телефонного дзвінка № 292 від 20.05.2023 та DVD диску з аудіо записом від 20.05.2023 292 АВ - залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1