ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2024 року про повернення скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2024 року, скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження повернуто заявнику.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя зазначив, що зі скарги ОСОБА_6 неможливо встановити, яку саме постанову про закриття кримінального провадження оскаржує заявник, а тому скарга підлягає поверненню, що не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, в порядку передбаченому цим Кодексом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

Зазначив, що слідчий суддя розглянув його скарги без його виклику, чим на його думку порушив його права.

Апелянт ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив ухвалу слідчого судді скасувати.

Прокурор будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку ОСОБА_6 та його доводи на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали скарги, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого лише в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з цим, оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється главою 26 КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на його оскарження, зокрема рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Приписами ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

В той же час, відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

На підставі аналізу матеріалів судового провадження апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді вимогам кримінального процесуального законодавства загалом відповідає з огляду на такі обставини.

Слідчий суддя посилався на те, що скарга ОСОБА_6 підлягає поверненню, оскільки зі скарги неможливо встановити яку саме постанову оскаржує заявник. При цьому слідчий суддя роз`яснив заявникові про його право повторного звернення до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Дійсно, зі змісту скарги ОСОБА_6 , яка була подана ним слідчому судді взагалі неможливо встановити, яку постанову слідчого про закриття кримінального провадження оскаржує заявник, в якому саме кримінальному провадженні була винесена оскаржувана постанова. Подана ОСОБА_6 скарга, є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Таким чином, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів, у тому числі скарг, в порядку ст.303 КПК України, українською мовою, із зазначенням прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання особи, яка подає скаргу; рішення, яке оскаржується і назва органу, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення, не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя порушив вимоги КПК, повернувши його скаргу не дотримався принципу доступу до правосуддя є необґрунтованими, оскільки згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп/1997 відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених саме відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Тобто обмеженням у доступі до правосуддя вважається відмова у прийнятті заяв, скарг, клопотань, оформлених згідно з чинним законодавством. Однак повернення скарги через їх невідповідність встановленим вимогам не є порушенням такого права.

Повертаючи скаргу ОСОБА_6 слідчий суддя роз`яснив скаржнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Зазначений правовий висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 21.01.2019 року (справа № 61-49091ск18), від 07 червня 2019 року (справа №826/10114/17), від 03 вересня 2020 року (справа №826/6286/17), від 29 жовтня 2020 року (справа №815/1958/16), від 07 грудня 2020 року (справа №138/132/20), а також у постанові Верховного Суду від 31.10.2022 року у справі № 160/27610/21, та у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 19 вересня 2022 року у справі №521/12324/18.

Відтак, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що висновок слідчого судді щодо необхідності повернення поданої заявником ОСОБА_6 скарги є правильним.

Відповідно до положень п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 309, 350, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2024 року про повернення скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4