Справа №751/118/25
Провадження №1-кс/751/48/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від

01 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 01 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Із клопотання вбачається, що в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000070 від 01 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області (та його територіальних підрозділів) за попередньою змовою з невстановленими особами, зловживаючи службовим становищем, організували передачу упродовж травня 2021 року фізичним особам у приватну власність п`яти земельних ділянок з кадастровими номерами :21:309:0005, :21:309:0006, :21:309:0007, :21:309:0008, :21:309:0009, які віднесені до природно-заповідного фонду, за рахунок земель Косачівського лісництва ДП «Остерське лісове господарство» в межах Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», без погодження з уповноваженими органами, чим спричинили державним інтересам тяжкі наслідки.

У подальшому 09 листопада 2022 року по земельній ділянці з кадастровим номером :21:309:0006 згідно з відомостями Державного земельного кадастру здійснено поділ. У результаті поділу утворено чотири земельні ділянки з кадастровими номерами :21:309:0013 площею 0,4500 га, :21:309:0014 площею 0,1500 га, :21:309:0015 площею 0,2500 га та :21:309:0016 площею 0,7500 га. По земельній ділянці з кадастровим номером :21:309:0007 згідно з відомостями Державного земельного кадастру здійснено поділ 04 листопада 2022 року. У результаті поділу зареєстровано дві земельні ділянки з кадастровими номерами :21:309:0017 площею 1,0250 га та :21:309:0018 площею 0,5750 га. По земельній ділянці з кадастровим номером :21:309:0009 згідно з відомостями Державного земельного кадастру здійснено поділ 09 листопада 2022 року. У результаті поділу утворено три земельні ділянки з кадастровими номерами :21:309:0010 площею 0,7500 га, :21:309:0011 площею 0,7500 га та :21:309:0012 площею 0,1000 га.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор указує на те, що постановами слідчого від 12 грудня 2024 року перелічені вище земельні ділянки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні і захід забезпечення кримінального провадження необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор у судовому засіданні висловив доводи на підтримання свого клопотання про арешт майна та просив його задовольнити. Вказав на наявність ризиків щодо зміни і переоформлення права власності на вказані земельні ділянки, а також їх пошкодження та знищення.

Власники майна у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання прокурора були повідомлені у передбаченому законом порядку.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації власниками майна, про арешт якого порушується питання у клопотанні, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки власників майна обов`язковою немає, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до такого висновку.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення , у тому числі, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядженням майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000070 від 01 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно з протоколом огляду від 18 вересня 2024 року вказані земельні ділянки були оглянуті прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 і зафіксовано, що масив земельних ділянок представляє собою лісові насадження.

Постановами слідчого від 12 грудня 2024 року земельні ділянки з кадастровими номерами :21:309:0013, :21:309:0014, :21:309:0015, :21:309:0016, :21:309:0017, :21:309:0018, :21:309:0010, :21:309:0011, :21:309:0012, :21:309:0005, :21:309:0008 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На вказані земельні ділянки, відповідно до копій ухвал Козелецького районного суду Чернігівської області вже були накладені арешти в порядку ст. 150 ЦПК України.

Разом з тим, арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу (абз. 3 ч. 3 ст. 170 КПК України).

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів.

Європейський суд з прав людини у свої рішення неодноразово зазначав, що вимога законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справах «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи зазначені положення, з метою забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, а також досягнення обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для заборони користування власниками своїми земельними ділянками.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 100, 107, 131, 132, 171-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 01 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні

№ 0000070 від 01 серпня 2022 року, а саме на земельні ділянки, розташовані за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, Деснянська селищна рада, за межами населеного пункту с. Лошакова Гутата: - площею 0,45 га з кадастровим номером :21:309:0013, яка належить ОСОБА_4 ; - площею 0,15 га з кадастровим номером :21:309:0014, яка належить ОСОБА_5 ;

- площею 0,25 га з кадастровим номером :21:309:0015, яка належить ОСОБА_6 ; - площею 0,75 га з кадастровим номером :21:309:0016, яка належить ОСОБА_7 ;

- площею 1,025 га з кадастровим номером :21:309:0017, яка належить ОСОБА_8 ; - площею 0,575 га з кадастровим номером :21:309:0018, яка належить ОСОБА_4 ; - площею 0,75 га з кадастровим номером :21:309:0010, яка належить ОСОБА_9 ; - площею 0,75 га з кадастровим номером :21:309:0011, яка належить ОСОБА_10 ; - площею 0,1 га, з кадастровим номером :21:309:0012, яка належить ОСОБА_5 ; - площею 1,6 га з кадастровим номером :21:309:0005, яка належить ОСОБА_4 ; - площею 1,6 га з кадастровим номером :21:309:0008, яка належить ОСОБА_8 .

Заборонити відчужувати і розпоряджатися будь-кому і в будь-який спосіб вказаними земельними ділянками.

В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1