Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/100/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі судове провадження №274/2/25 за апеляційною скаргою заявника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.01.2025,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Бердичівського РВП ГУНП у Житомирській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати службову особу Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області уповноважену на реєстрацію та внесення відповідних відомостей до ЄРДР внести відповідні відомості до ЄРДР про скоєння службовими особами КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.397 КК України, яке виразилося у вчиненні перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника та порушення встановлених законом гарантій діяльності захисника у формі відмови в наданні інформації. При цьому, зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що захист обвинуваченого ОСОБА_7 ним здійснюється за дорученням Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, у кримінальній справі, яка знаходиться на розгляді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. Наголошує, що інформація запитувалася відповідно до ст.25 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», що відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини, і що ніякої конфіденційної інформації про ОСОБА_7 він не запитував, ні його персональні дані, ні лікарської таємниці, ні даних про національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, ні про стан здоров`я, а також адресу, дату і місце народження. Вважає, що суд першої безпідставно та необґрунтовано взяв до уваги повідомлення начальника СВ Бердичівського РВП ГУНП ОСОБА_8 від 24.12.2024 року, що «на його думку повідомлення про скоєння кримінального правопорушення необхідно розглядати відповідно до ЗУ "Про звернення громадян" або КУпАП», тобто, начальником СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 грубо порушено вимоги ст.214 КПК України та «Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 08.02.2019 року №100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 року за № 223/33194. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до ст.397 КК України (втручання в діяльність захисника чи представника особи), кримінально караним діянням є вчинення в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці. Рахує, що суд першої інстанції взяв на себе виконання функцій органів внутрішніх справ шляхом проведення та надання аналізу матеріалам заяви про скоєння кримінального правопорушення та матеріалам перевірки, яка фактично не проведена і не проводилася, а також став на захист працівників Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника адвоката ОСОБА_6 в підтримку своїх апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вважає апеляційний суд, зазначених вимог кримінального процесуального законодавства слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_6 було дотримано.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч.2 ст.214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року №298.

Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як убачається з матеріалів провадження №274/2/25, 01.01.2025 заявник адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою (а.п.1-2), в якій просив зобов`язати службову особу Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, уповноважену на реєстрацію та внесення відповідних відомостей до ЄРДР винести відповідні відомості до ЄРДР про скоєння службовими особами КН «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.397 КК України, яке виразилося у вчиненні перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника, порушення встановлених законом гарантій діяльності захисника у форм відмови в наданні інформації.

Згідно змісту цієї скарги, 23.12.2024 до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області адвокат ОСОБА_6 подав письмову заяву у якій повідомив про скоєння службовими особами КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, проте відповідні відомості до ЄРДР по факту скоєння вище зазначеного кримінального правопорушення станом на 01.01.2025 службовою особою Бердичівського РВП уповноваженою на реєстрацію та внесення відповідних відомостей до ЄРДР не були внесені, а дане повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку прийняття та реєстрації заяв про кримінальні правопорушення та інші події (ЄО) за № 20577 від 23.12.2024.

При цьому, адвокат ОСОБА_6 є захисником обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000774.

Під час розгляду справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.336 КК України адвокат ОСОБА_6 02.12.2024 та 18.12.2024 звертався до КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради із адвокатськими запитами, у яких просив повідомити про те чи звертався ОСОБА_7 09.07.2024 до приймального відділення даного закладу; якщо так, то у якій годині та з якими скаргами; чи надавалась йому медична допомога та яка.

Згідно відповідей КНП «Бердичівська міська лікарня» від 04.12.2024 та від 18.12.2024 у яких адвокатові відмовлено в наданні інформації, до лікарської таємниці належить, серед іншого, наступна інформація: факт звернення за медичною допомогою; відомості про огляд та його результати. Також повідомлено, що до адвокатських запитів не додано заяви ОСОБА_7 про надання згоди про розголошення персональних даних, в тому числі лікарської таємниці, тому запитувана інформація є конфіденційною та розголошенню не підлягає.

В свою чергу, з повідомлення начальника СВ Бердичівського РВП ГУНП ОСОБА_8 від 24.12.2024 вбачається, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до ЄРДР, направлено матеріали зареєстровані в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Бердичівського РВП № 20577 від 23.12.2024 для їх розгляду відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» або КУпАП.

З огляду на вище зазначене, слідчим суддею встановлено, що у вказаній скарзі та доданій до неї заяві відсутні передбачені ч.5 ст.214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення службовими особами КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки, як убачається зі змісту заяви адвоката ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення, вона не містить належних фактичних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначених в заяві особами кримінально-караного діяння, передбаченого ч.2 ст.397 КК України.

В зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає необґрунтованим посилання адвоката ОСОБА_6 на те, що в заяві ним послідовно зазначені обставини вчинення кримінального правопорушення та наведено докази на підтвердження даного факту, що залишено по-за увагою слідчого судді.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно оскаржуваного рішення (встановлено слідчим суддею), відповідями КНП «Бердичівська міська лікарня» від 04.12.2024 та від 18.12.2024, адвокатові ОСОБА_6 цим медичним закладом відмовлено в наданні інформації, фактично з посиланням на вимогу останнього в наданні інформації, котра належить до лікарської таємниці (інформація є конфіденційною та розголошенню не підлягає), як і відсутність у додатках до адвокатських запитів адвоката заяви його підзахисного - ОСОБА_7 про надання згоди про розголошення персональних даних, в тому числі лікарської таємниці.

За таких обставин, об`єктивних підстав стверджувати, що в діях службових осіб КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради можуть бути ознаки дій, які утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, як то вважає адвокат ОСОБА_6 , не встановлено, описані в заяві адвоката обставини про вчинення кримінального правопорушення носять очевидний характер та не потребують юридичних висновків шляхом здійснення досудового розслідування.

Таким чином, істотних порушень вимог положень КПК України, які були б безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заявника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.01.2025, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Бердичівського РВП ГУНП у Житомирській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :