ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/367/25 Справа № 707/1/25 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисників: обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2023 за № 0000018, за апеляційними скаргами: захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_12 , апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2025 року, якою:

продовжено стосовно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто 26 квітня 2025 року (включно), без визначення розміру застави,

продовжено стосовно ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 квітня 2025 року (включно), без визначення розміру застави,

продовжено стосовно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 квітня 2025 року (включно), без визначення розміру застави.

в с т а н о в и л а :

В провадженні Черкаського районного суду Черкаської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28. ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_22 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , також клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно: обвинуваченого ОСОБА_22 .

Дані клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.01.2025 продовжено дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави на строк до 09.03.2025 стосовно обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 . Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.01.2025 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_22 на строк до 09.03.2025. Наразі виникла необхідність у продовженні запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, строк дії яких закінчується 09.03.2025 та відносно ОСОБА_22 у вигляді цілодобового домашнього арешту строк дії якого закінчується 09.03.2025. Прокурор посилається в клопотанні на те, що на даний час ризики, які були підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених не зменшились та не перестали існувати.

Необхідність продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 запобіжних заходів обумовлюється наявністю таких ризиків, які можуть настати, якщо обвинувачені перебуватимуть на волі, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків чи обвинувачених, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються (п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Також встановлені обставини є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків. Фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжних заходів. Також на користь зазначених вище ризиків вказує і той факт, що злочини, які інкримінуються обвинуваченим вчинені у складі злочинної організації, що у свою чергу свідчить про те, що усі члени цієї організації були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували здійснювати незаконне виготовлення зберігання перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто здійснювали злочинну діяльність свідомо, зухвало, з порушення нормальної життєдіяльності громадського суспільства та, розповсюджуючи небезпечні речовини, які є наркотичними засобами та психотропними речовинами невизначеному колу осіб.

За таких обставин просила продовжити стосовно обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави, а також відносно ОСОБА_22 у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 2 (два) місяці.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2025 року, клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про продовження стосовне обвинуваченого ОСОБА_22 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, задоволено.

Продовжено стосовно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 квітня 2025 року (включно), без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2025 року, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу в яких просить:

1. Скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 25.02.2025 в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_11 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26.04.2025, без внесення застави.

2. Відмовити в задоволенні клопотання прокурора від 21.02.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

3. Обвинуваченого ОСОБА_11 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Вважаю, що вказана ухвала не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, винесена з грубим порушенням норм кримінально-процесуального закону та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції істотно порушив вимоги статті 178 КПК - вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, не оцінив в сукупності всі передбачені цією статтею обставини.

Істотно порушуючи вимоги пунктів 2) і 3) ч.1 сг.194 КПК, суд не встановив докази і не звернув увагу на відсутність доказів про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Суд першої інстанції не навів в оскаржуваній ухвалі доказів, досліджуючи і оцінюючи (ст.94 КПК) які дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

Суд не виконав встановлений ч.2 ст.194 КПК обов`язок - не постановив ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, оскільки під час розгляду Клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В оскаржуваній ухвалі відсутні обґрунтування, з посиланням на оцінені (ст.94 КПК) судом конкретні докази, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної поведінки ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції не дотримався наведеної практики ЄСПЛ та вимог чинного КПК, не обґрунтував необхідності тримання ОСОБА_11 під вартою, що не відповідає ані міжнародним стандартом забезпечення права на свободу й особисту недоторканість, ані чинному кримінальному процесуальному законодавству України.

Не погоджуючись з ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2025 року, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_13 , подала апеляційну скаргу в якій просить:

Ухвалу судді Черкаського районного суду Черкаської області від 25.02.2025 р., якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_13 - скасувати та обрати останній запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме нічний домашній арешт, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вважаю, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив наявні докази по справі та не надав їм належної правової оцінки при встановленні наявності чи відсутності ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказує, що на даний час, відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, а тому він повинен бути змінений на інший запобіжний захід виходячи з наступного.

В обвинувальному акті не відображається жодного епізоду, де б було зафіксовано спілкування чи якісь дії пані ОСОБА_13 з кимось із фігурантів кримінального провадження, окрім сина.

ОСОБА_13 майже 60 років, вона ніколи не притягалася до кримінальної відповідальності, все життя працювала, що підтверджується трудовою книжною.

У ОСОБА_13 дуже значні проблеми зі здоров`ям (мікробна екзема, міжреберна невралгія, атеросклеротична хвороба серця, гіпертонічна хвороба 2 стадії, ризик середній). За час перебування ОСОБА_13 в СІЗО стан її здоров`я значно погіршився.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_13 на стадії досудового розслідування обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 242 240 гривень, але у ОСОБА_13 та її рідних протягом майже півроку не знайшлося фінансової змоги внести заставу, що підтверджує відсутність коштів, а тому нівелює ризики переховування, підкупу чи впливу учасників кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2025 року, обвинувачений ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 25.02.2025 в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_10 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26.04.2025, без внесення застави.

2. Відмовити в задоволенні клопотання прокурора від 21.02.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

3. Обвинуваченого ОСОБА_10 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Вважаю, що вказана ухвала не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, винесена з грубим порушенням норм кримінально-процесуального закону та підлягає скасуванню.

Істотно порушуючи вимоги пункту 5) ч.1 ст.184 КПК, в Клопотанні не викладені обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків; не посилався на матеріали, що підтверджують ці обставини. До Клопотання взагалі не приєднано належних і допустимих доказів на підтвердження викладених в ньому обставин.

Суд першої інстанції істотно порушив вимоги статті 178 КПК - вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, не оцінив в сукупності всі передбачені цією статтею обставини.

Істотно порушуючи вимоги пунктів 2) і 3) ч.1 ст.194 КПК, суд не встановив докази і не звернув увагу на відсутність доказів про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Суд першої інстанції не навів в оскаржуваній ухвалі доказів, досліджуючи і оцінюючи (ст.94 КПК) які дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

Суд не виконав встановлений ч.2 ст.194 КПК обов`язок - не постановив ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, оскільки під час розгляду Клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали та просили задовольнити подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307. ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Колегія суддів вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин, викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором наведено наявність обґрунтованого обвинувачення щодо причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушень та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачені могли вчинити дані злочини.

Обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим під час досудового розслідування, а також під час судового провадження.

Колегія суддів вважає, що сторонню обвинувачення доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1| ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченими переховуватись від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків, з метою змусити їх до зміни чи відмови від показань, щоб уникнути кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються, про наявність яких, відповідно до ч. 1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, участь у стійкому злочинному об`єднанні з незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечних психотропних речовин, тяжкість покарання, у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм органом досудового розслідування діяннях, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , як учасники структурної частини злочинної організації, розуміючи тяжкість інкримінованих їм злочинів, можуть вжити заходів щодо впливу на відомих їм свідків у вказаному провадженні чи обвинувачених з метою зміни показань останніми, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Необхідність продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 запобіжних заходів обумовлюється наявністю таких ризиків, які можуть настати, якщо обвинувачені перебуватимуть на волі, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків чи обвинувачених, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються (п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також встановлені обставини є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків. Фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжних заходів.

Також на користь зазначених вище ризиків вказує і той факт, що злочини, які інкримінуються обвинуваченим вчинені у складі злочинної організації, що у свою чергу свідчить про те, що усі члени цієї організації були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували здійснювати незаконне виготовлення зберігання перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто здійснювали злочинну діяльність свідомо, зухвало, з порушення нормальної життєдіяльності громадського суспільства та, розповсюджуючи небезпечні речовини, які є наркотичними засобами та психотропними речовинами невизначеному колу осіб.

Про продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчать такі обставини, як зміст та обсяг обвинувачення, обставини кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченим, які відносяться, зокрема, до категорії особливо тяжких злочинів, міру покарання, яку може бути призначено обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, а тому повідомлення обвинуваченими цих обставин переконливо дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду.

Враховуючи наведене, у колегії суддів є всі підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків, інших учасників, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить запобіганню ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Крім того, варто зазначити, що злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів - це діяння, які створюють загрозу заподіяння шкоди або створюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеному колу осіб, що підтверджує наявність об`єктивного суспільного інтересу в даному кримінальному провадженні.

Доводи апелянтів про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 на більш м`який ніж тримання під вартою, є необґрунтованими, оскільки у даному випадку ці доводи не перевищують інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На переконання апеляційного суду, обрання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, з урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються, є необґрунтованим, невиправданим та недостатнім.

Крім того, зважаючи на стадію кримінального провадження, суд позбавлений можливості дати оцінку доводам сторони захисту в частині: доведеності або недоведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень; наявності або відсутності в їх діях складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються; правильності кваліфікації дій, належності, допустимості та достатності доказів, тощо. Вказана оцінка, як доказам, так і обставин інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікації дій обвинувачених, може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті, а тому доводи захисників в цій частині є непереконливими.

На даний час ризики, які були підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжних заходів стосовно обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 не зменшились та не перестали існувати.

Під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 під вартою, натомість, встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційних скарг захисників в інтересах обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_11 та апеляційної скарги ОСОБА_10 , з мотивів, наведених в них та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, відсутні.

Керуючись ст.404, 405, ст. 407, ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати КПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_13 , захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2025 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -