Справа № 162/1160/20
Провадження № 1-кп/168/8/25
У Х В А Л А

про продовження строку дії обов`язків

під час дії запобіжного заходу

21 березня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Стара Вижівка в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № №0000178 від 16 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України та ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України, клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків під час дії запобіжного заходу,

в с т а н о в и в :

На електронну адресу суду прокурор подав клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 26.11.2024 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на два місяці.

У клопотанні прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, на обґрунтування чого органом досудового розслідування зібрано ряд доказів. На даний час судове слідство у цьому кримінальному провадженні триває. Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину заперечив, у зв`язку з чим існує ризик що він зможе вчиняти дії з метою незаконного впливу на свідків та потерпілих у провадженні. Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що обвинувачений, маючи тісні зв`язки із особами, які притягувались до кримінальної відповідальності, легко піддається їхньому негативному впливу та може не контролювати свою поведінку. Окрім цього, будучи непрацюючою особою, не маючи постійного джерела доходів, наявність необхідності в отриманні коштів на прожиття та відшкодування майнової шкоди потерпілим, яка була завдана цим правопорушенням, вказує на існування ризику про те, що неконтрольоване місце перебування обвинуваченого може призвести до вчинення останнім іншого кримінального правопорушення. На даний час ОСОБА_6 обвинувачується в вчиненні іншого аналогічного тяжкого кримінального правопорушення, розгляд якого триває в іншому суді.

Любешівський районний суд неодноразово продовжував ОСОБА_6 запобіжний захід в виді домашнього арешту. Через систематичні порушення цього запобіжного заходу ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, а в разі її внесення, покладено певні обов`язки.

У період зміни підсудності в даному кримінальному провадженні строк дії обов`язків закінчився, і ухвалою Старовижівського районного суду від 23.05.2024 такі обов`язки йому знову встановлено, строк дії яких закінчився 23.07.2024, а ухвалою Старовижівського районного суду від 26.11.2024 такі обов`язки йому знову встановлено, строк дії яких закінчується 26.01.2025.

Однак, за описаних вище обставин, ризики, які передбачені ст. 177 КПК і стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , не зменшились та продовжують існувати, а також те, що закінчити розгляд обвинувальна акту до спливу строку встановлених обов`язків не вдається можливим, а тому вважає, що необхідно їх продовжити обвинуваченому.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання.

Представник потерпілих ОСОБА_10 просить задовольнити клопотання прокурора, вважає, що прокурор повинен звернутися з клопотанням про застосування більш суворого запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_8 заперечив щодо клопотання. Захисник вважає, що подання клопотання необґрунтованим, позицію прокурора упередженою, ризики, вказані в клопотанні не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали думку захисника ОСОБА_8 .

Клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч.5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків закінчується 23.03.2025 року.

При вирішенні клопотання прокурора, суд враховує конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованого ОСОБА_6 злочину, що свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, дані про особу обвинуваченого, та те, що судове провадження триває, судом встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які посилились у зв`язку з військовою агресією росії проти України, що обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Щодо доводів сторони захисту, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 182 КПК України, метою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є запобігання встановленим ризикам з можливістю стягнення в дохід держави внесених грошових коштів у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Разом з тим, окрім положень ст. 182, 183 КПК України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки до суду. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевказані обставини та встановлені ризики, суд дійшов переконання, що підстав, які свідчили б про зміну істотних обставин, що були враховані судом при зміні запобіжного заходу на тримання під вартою та визначенні розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 , не встановлено та доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано.

Мета і обставини, що були підставою для визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ухвали суду від 10.10.2023 року є й надалі актуальними, а твердження сторони захисту про те, що обвинувачений не порушує покладених на нього обов`язків не спростовує наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, а доводить дієвість застосованого запобіжного заходу відносно нього.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 182, 194 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити покладені на обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 26.11.2024 року, передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки на два місяці, тобто до 21.05.2025 року включно, а саме:

- не відлучатись без дозволу суду за межі Волинської області;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- прибувати за вимогою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_11