Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4112/24

Номер провадження: 1-кп/511/131/25

20.02.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:судді -

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,(дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно)

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)

потерлілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Соше-Острівське Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, українця, із повною загальною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді номера обслуги 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», -

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 126-1, частиною 4 статті 186, частиною 1 статті 289, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ :

23 грудня 2024 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов на розгляд вищезазначений обвинувальний акт.

1. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальних актах .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 25.06.2024 приблизно о 22:10 перебуваючи на перехресті вулиць Щаслива та Пушкінська, м. Роздільна, Одеської області, знову став ініціатором сварки з ОСОБА_6 . В ході сварки, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання у вигляді погіршення психологічного стану останньої, нехтуючи її честю і гідністю, діючи умисно та цілеспрямовано, вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_6 , яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики та особистих образ. В результаті чого ОСОБА_6 , відчувала психологічний дискомфорт, зазнавши при цьому психологічного приниження та в подальшому була вимушена звернутись із письмовою заявою до поліції з метою припинення протиправних дій останнього.

Крім того, в наслідок вчинення систематичного насильства, яке мало місце на протязі тривалого часу ОСОБА_6 , має зміни в емоційному стані індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, який на час вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127- 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи про дію в Україні воєнного стану, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 30.10.2024, приблизно о 23:40 годин, ОСОБА_4 , проходячи по вул. Європейська, Роздільнянського району, Одеської області поблизу магазину «КОПІЙКА», що розташований за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Європейська 27, помітив на стоянці транспортних засобів автомобіль марки ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 бежевого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_8 , в цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом.

У подальшому, 31.10.2024 приблизно о 00:00 годин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом розбиття бічного скла водійської лівої дверці, та проникнувши таким чином до транспортного засобу, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 бежевого кольору, який знаходився на стоянці транспортних засобів біля магазину «КОПІЙКА», що розташована за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Європейська 27, завдавши матеріального збитку потерпілому ОСОБА_8 на суму 49 472 гривень 88 копійок.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Окрім того, ОСОБА_4 звинувачується тому, що 31.10.2024 близько 14:00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із своєю дружиною ОСОБА_6 , проходячи по вул. Чорноморського Козацтва у м. Роздільна, Одеської області, побачив раніше не знайому йому жінку ОСОБА_7 та у цей час у нього винник раптовий умисел, на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 , а саме сумочки чорного кольору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 , діючи умисно, наздогнавши ОСОБА_7 біля будинку №4 по вул. Чорноморського Козацтва у м.Роздільна, Одеської області, підійшовши ззаду, відкрито, шляхом ривка заволодів сумкою ОСОБА_7 чорного кольору, яка для потерпілої не представляю матеріальної цінності, у якій знаходились: гаманець коричневого кольору вартістю 506 гривень 67 копійок, банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 .

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, таким чином своїми умисними діями завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 506 гривень 67 копійок.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 31.10.2024 біля 14:30 годин, перебуваючи біля залізничного переходу у м. Роздільна, Одеської області, ОСОБА_4 виявив у жіночій сумці чорного кольору, яка належить ОСОБА_7 жіночий гаманець коричневого кольору, в якому знаходилась банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 та у цей час у ОСОБА_4 винник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме електронного платіжного документу у вигляді банківської картки АТ КБ "ПриватБанк , яка належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківською установою, є електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, викрав і привласнив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-Х1 1 від 02.10.1992, ст. 14, пп.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 111 від 05.04.2001, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-1 від 07.12.2000, ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003 є електронним платіжним засобом - офіційним документом, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Після чого, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, викраденою банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_7 , розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу.

2. Зміст клопотання прокурора.

Прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в судовому засіданні подано клопотання про необхідність продовжити на період судового розгляду даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Дане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 звинувачується у низці кримінальних правопорушень, серед яких тяжкий злочин, вчинені ним протиправні дії в умовах воєнного стану, а тому існують ризики ухилення від явки до суду з огляду на тяжкість висунутого йому обвинувачення, його суспільну небезпечність, а також враховуючи початкову стадію розгляду даного кримінального провадження можливість впливу на свідків та інших учасників процесу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив обрати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, так як у обвинуваченого міцні соціальні зв`язки, він має житло, сім`ю. Також він не має можливості впливати на свідків, застосувати насилля до них, так як на теперішній час не перебуває на військовій службі, не має доступу до зброї.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

3. Норми законодавства, на підставі яких суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є відповідно до ч.2 ст.177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, наявність судимостей, постійного місця роботи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад п`ять років.

4.Висновки суду.

Суд, давши оцінку законності та обгрунтованості клопотання прокурора, заслухавши думку учасників процесу, прийшов до висновку про його задоволення з наступних підстав.

Так ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень , серед яких тяжкий злочин, а тому суд має право на підставі п.4 ч.2 ст.183 КПК України обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так вирішуючи доцільність обрання обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, має встановити в першу чергу існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Так ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності, які вчинив у різний спосіб, в тому числі шляхом відкритого заволодіння чужим майном, згідно обвинувального акту кримінальні правопорушення вчинив, будучи військовослужбовцем.

Дані правопорушення вчинив під час слухання у Роздільнянському районному суді Одеської області відносно нього кримінального провадження за ст.126-1 КК України (домашнє насильство), а відтак може продовжити злочинну діяльність і вчинити нове кримінальне правопорушення

Суд вважає, що дії, що ставляться ОСОБА_4 у провину носять суспільно-небезпечний характер, вчинення ним під час запровадження в Україні воєнного стану в зв`язку військовою агресією і тому обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться також і з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).

Суд вважає, що дані ризики є триваючими і вони не відпали на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому на час розгляду справи у суді.

Крім цього, суд вважає, що у зв`язку з військовою агресією збройних сил РФ та впровадження на території України воєнного стану, вказані ризики лише збільшились, так як повсякденний уклад цивільного способу життя порушено.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту неможливо, так як необхідних умов для обрання такого виду запобіжного заходу на даній стадії процесу не встановлено.

Відтак, аналізуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що на даній стадії процесу , що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, і зокрема під час слухання справи у суді не надасть можливості перешкоджати обвинуваченому інтересам правосуддя шляхом ухилення від явки до суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

5. Вирішення питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Суд вважає, за можливе на даній стадії процесу залишити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2024 року) в сумі 151 400,00 гривень у національній грошовій одиниці.

Щодо клопотання прокурора про зміну місця утримання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що в задоволенні клопотання в цій частині належить відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Вимоги щодо ухвали суду про застовування запобіжного заходу викладені у ч. 1, 4, 5 ст. 196 КПК України.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбаченихчастиною четвертоюстатті 197 цього Кодексу.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному, обвинуваченому негайно після її оголошення, а також надсилається щодо осіб, які є державними виконавцями, Міністерству юстиції України, а щодо осіб, які є приватними виконавцями, - Міністерству юстиції України та Раді приватних виконавців України.

Таким чином, враховуючи наведене, до компетенції суду не належить визначати, в якій саме установі мають утримуватися узяті під варту особи, а також до компетенції суду не належить вирішення питання про переведення особи з однієї установи до іншої. Водночас вирішення питання про визначення місця виконання цього запобіжного заходу стосовно військовослужбовця віднесено до компетенції підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Соше-Острівське Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень за ст.126-1, ч.1 ст.289, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів - з 20 лютого 2025 року по 20 квітня 2025 року включно.

Виконання ухвали покласти на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Залишити обвинуваченому ОСОБА_4 раніше визначений розмір застави на підставі ухвали судді від 26.12.2024 року з покладенням на нього відповідних обов`язків у разі внесення застави - до 20 квітня 2025 року (включно).

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, направити учасникам судового провадження та до Одеського слідчого ізолятора.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України

Головуючий суддя ОСОБА_1