ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3714/24 Справа № 207/2723/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.27, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

За матеріалами кримінального провадження під час досудового розслідування ухвалами слідчих суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого, в подальшому, місцевим судом неодноразово продовжено.

Під час судового засідання ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у Державній установі Дніпровська установа виконання покарань №4 до ухвалення вироку по справі, але не більше ніж до 24 січня 2025 року, включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю.

В обґрунтування зазначає, що відповідно до змісту ухвали, і це відповідає дійсності, під час судового розгляду був присутній прокурор ОСОБА_12 . Однак суд ухвалив задовольнити клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурора ОСОБА_6 , яка не приймала участь в судовому засіданні та не подавала вказані клопотання. При цьому, для усунення спроб вільного трактування апеляційним судом змісту оскаржуваного рішення без дотримання процедури виправлення описки, захисник звертає увагу на практику ВСУ у справі №234/8904/20.

Водночас вважає, що місцевий суд є упередженим на користь обвинуваченої ОСОБА_11 , яка визначена стороною обвинувачення як організатор злочину. Аргументує тим, що ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.05.2024 року ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді застави, з покладенням у випадку внесення застави обов`язків: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами, визначеними слідчим або прокурором з приводу обставин вчинення інкримінованого їй злочину; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання, роботи чи навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Натомість ухвалою від 17.07.2023 року тим самим складом суду, але організатору злочину ОСОБА_11 у випадку внесення застави були покладені обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин, заздалегідь про це повідомити посадовій особі чи органу, який здійснив виклик; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.

Таким чином, організатору злочину суд не заборонив: відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, спілкуватися зі свідками, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати паспорт для виїзду за кордон. Тобто своїми діями суд штучно та свідомо створив останній підстави для залишення України, чим вона і скористалася, у зв`язку з чим сторона захисту просить оголосити всі клопотання ОСОБА_11 про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, як необхідну підставу дозволу суду на участь в режимі відеоконференції, оголосити коли та як ОСОБА_11 повідомила суд про зміну свого місця проживання та оголосити всі ухвали про дозвіл на участь останньої в режимі відеоконференції.

Крім того зауважує, що під час судового розгляду з`ясувалося, що обвинувачена ОСОБА_11 самовільно знаходиться в Швеції, клопотання про відеоконференцію не подавала, суд про виїзд не повідомляла, а причиною виїзду назвала хворобу дитину, проте пояснити, що за хвороба так і не змогла.

Поміж іншого в поданій апеляційній скарзі сторона захисту зазначає, що в попередніх ухвалах суду була визначена застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але всупереч положенням ч.3 ст.183 КПК України в оскаржуваній ухвалі застава взагалі не визначена.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року, обрати щодо обвинувачених домашній арешт за адресою визначеною в обвинувальному акті, як встановлену органом досудового розслідування адресу проживання обвинувачених, а у випадку продовження арешту визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід в мінімальному встановленому КПК розмірі для даного виду злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити мінімальний розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не в повній мірі дотримано місцевим судом.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на 60 діб, суд першої інстанції послався на доведеність стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Водночас колегія суддів вважає, що твердження захисника щодо упередженості суду першої інстанції по відношенню до обвинуваченої ОСОБА_11 є суб`єктивними твердженнями сторони захисту та не підтверджуються матеріалами справи. При цьому, колегія суддів зауважує, що у разі наявності підстав, передбачених ст.ст.75-79 КПК, сторона захисту не позбавлена можливості заявити відвід головуючому судді від розгляду даної справи.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту щодо недотримання судом першої інстанції вимог ч.3 ст.183 КПК під час ухвалення оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції задовольняючи клопопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на 60 діб, в мотивувальній частині судового рішення зазначив, що визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб необхідно залишити, проте у резолютивній частині ухвали даних щодо визначення обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не зазначив, у зв`язку з чим, ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню.

Разом з тим, враховуючи обставини вчинення інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінального правопорушення, тривалість перебування їх під вартою, а також те, що раніше визначений судом першої інстанції розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 242 240,00 грн обвинуваченими внесений не був, колегія суддів вважає, що обвинуваченим необхідно зменшити розмір застави до 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 211 960,00 грн, який на цьому етапі кримінального провадження, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинувачених, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

У той-же час, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту щодо невірного зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваної ухвали даних щодо прокурора, яким було подано клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, а ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року - скасувати на підставі п.п.2,3 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.411, ч.1 ст.412 КПК, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, та визначенням застави у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 182-183 та 404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з альтернативою внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 січня 2025 року, включно.

Встановити заставу у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960,00 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами, визначеними слідчим або прокурором з приводу обставин вчинення інкримінованого їм злочину;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обов`язків до 24 січня 2025 року включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що у разі невиконання ними покладених на них цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4