Справа № 489/2003/25
Провадження № 1-кс/489/541/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

24 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України,

встановив:

24.03.2025 до слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання (скарга) адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України про звільнення ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 , де останній незаконно утримується з 21.03.2025 по вул. Космонавтів, 92, м. Миколаєва.

Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї матеріалами, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Виходячи із диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

За положеннями ст. 206 КПК України, на правову підставу якої звернення до слідчого судді з даною скаргою зазначає заявник, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального законодавства України вказує на те, що до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю в порядку ст. 206 КПК України за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб лише у випадку, коли особа тримається під вартою в межах територіальної юрисдикції відповідного слідчого судді.

При цьому, здійснюючи повноваження в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя вправі вирішувати питання щодо наявності підстав утримання особи під вартою під час досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні, нагляд за дотриманням прав та свобод у якому належить до компетенції слідчого судді та лише у випадках, коли особа поміщена та перебуває під вартою, тобто утримується відповідними правоохоронними органами, яким надано право затримувати особу та поміщувати її під варту.

Натомість, зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 був незаконно затриманий, фактично викрадений, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доставлений за адресою: АДРЕСА_1 , де, за твердженням заявника, незаконно утримується по даний час, тобто з викладених у скарзі обставин в діях працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146, 146-1 КК України, оскільки останні не належать до представників державних органів, яким надано право затримувати осіб у передбаченому законодавством України порядку та поміщувати їх під варту.

У зв`язку з викладеним, до повноважень слідчого судді не належить вирішення питань щодо звільнення осіб, які фактично викрадені та незаконно позбавлені волі шляхом вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, зокрема представниками відповідних державних органів, до компетенції яких не належить право затримувати осіб та поміщувати їх під варту у порядку та спосіб, визначений КПК України та ЗУ «Про попереднє ув`язнення».

В даному випадку, якщо особа, яка вважає, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинили відносно ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, пов`язані з його незаконним позбавленням волі, вона вправі звернутися до відповідних правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_4 за фактом його викрадення та позбавлення волі, які, у свою чергу, реагуючи на таку заяву, зобов`язані внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після чого, в ході здійснення досудового розслідування у такому провадженні, мають припинити вчинення протиправного діяння, за яким здійснюється досудове розслідування, що полягає у незаконному позбавленні волі особи.

Також, слідчому судді не було надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 на даний час незаконно тримається на території Інгульського району міста Миколаєва саме під вартою уповноваженими на це посадовими особами правоохоронних органів, які відповідно до вимог закону мають право затримувати та тримати під вартою осіб в межах кримінального провадження, що уповноважувало б слідчого суддю Ленінського районного суду міста Миколаєва вирішувати питання в порядку ст. 206 КПК України щодо зобов`язання забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою, а не фактично викрадена та позбавлена волі, про що зазначено у даній скарзі.

Навпаки, зі скарги слідує, що ОСОБА_3 на даний час перебуває не під вартою, а з 21.03.2025 викрадений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , які, як зазначено вище, не уповноважені здійснювати затримання осіб та поміщувати їх під варту в передбаченому КПК України порядку.

Крім того, скарга не містить відомостей про те, що затримання та фактичне позбавлення волі ОСОБА_3 здійснювалося саме в межах відповідного кримінального провадження, що надавало б право слідчому судді здійснювати відповідні повноваження, відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, у такому кримінальному провадженні, оскільки в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази на підтвердження вказаного факту.

У зв`язку з викладеним, за обставин даної скарги вбачається, що до повноважень слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва не належить вирішення питань щодо звільнення ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки розгляд такого питання не належить до його компетенції.

При цьому, зі скарги слідує, що порушене у ній заявником питання стосується питання призову та проходження військової служби ОСОБА_5 , вирішення якого врегульоване не положеннями кримінального процесуального законодавства, а підлягає вирішенню в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України шляхом звернення з відповідним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Проте, положеннями КПК України не передбачено наслідків неналежного звернення до слідчого судді з метою захисту прав людини в порядку ст. 206 КПК України.

Натомість, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо: вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Проаналізувавши вище викладене, слідчий суддя вважає, що відсутні законні підстави для відкриття провадження за даною скаргою, яка не підлягає оскарженню до слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва, тому вказане свідчить про необхідність, відповідно до загальних засад кримінального провадження, повернути вказану скаргу заявнику у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Керуючись статтями 9, 26, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України про звільнення ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1