Провадження №: 1-кп/755/311/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченій ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № №0001708 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.311 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вказане кримінальне провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2025 року відносно обвинуваченої ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та визначено строк їх дії до 22.03.2025 року.

17.03.2025 року прокурором подано до суду клопотання про продовження ОСОБА_4 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, оскільки обсяг ризиків, передбачених ст. 177 КПК України хоч і зменшився, але остаточно не вичерпався, оскільки актуальними залишаються ризики у виді можливості переховування обвинуваченої від суду, незаконного впливу на свідків чи іншого обвинуваченого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. А тому обставини регламентовані ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1, ч. 7 ст. 194, ст. 199 КПК України, є дійсними, у зв`язку із чим необхідно продовжити дію обов`язків, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Сторона захисту - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки на даний момент ризики, на які посилається прокурор - відсутні. Наголосили увагу суду, що вказана процесуальна поведінка сторони обвинувачення спрямована виключно на затягування процесуального часу, а тому клопотання є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Обвинувачені підтримали думку захисників.

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Також, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування/продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Законодавцем питання продовження строків дії обов`язків, регулюється приписами ч. 7 ст. 194 КПК України, які регламентують, що у разі необхідності вказані строки можуть бути продовжені за клопотанням прокурора, в порядку ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Враховуючи доводи клопотання, беручи до уваги ч. 3 ст. 26 КПК України, суд при розгляді поданого клопотання, встановлює наявність/відсутність ризиків, які були встановлені при застосуванні до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

При вирішенні питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Щодо обгрунтованості ризиків, то вони мають бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили б про наявність підстав, що були достатніми для продовження дії строків обов`язків, визначених ухвалою про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Обмеження конституційних прав і свобод людини є виправданим лише у тому випадку, якщо з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи особистості та презумпцією невинуватості, що автоматично виключає можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження лише з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, вина особи у вчиненні якого не була доведена.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність продовження запобіжного заходу прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 об`єктивно обвинувачується, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим остання, будучи обізнаною з мірою покарання за вчинені діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання, про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Макіївка Донецької області, громадянка України, з вищою освітою, не працююча, вдова, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, проте щодо якої на розгляді Ленінського районного суду м. Дніпро перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000590, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Тобто, у вказаному випадку, суд погоджується із доводами прокурора про те, що наявність двох кримінальних проваджень, у яких ОСОБА_4 має статус обвинуваченої за вчинення тяжких злочинів, очевидно істотно підвищує ризики, наведені прокурором у клопотанні, а також зумовлює продовження дії застосованого до неї запобіжного заходу, який утримуватиме її у межах належної процесуальної поведінки.

Обвинувачена ОСОБА_4 на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи її віку та статусу, є раніше не судимою особою.

Також судом враховано, що обвинуваченій, висунуто обвинувачення, зокрема за ч. 3 ст. 311 КК України, тобто у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна.

Вказане кримінальне провадження 24.10.2024 року надійшло до провадження суду, за наслідками повторного автоматизованого розподілу. Судовий розгляд за клопотанням учасників кримінального провадження розпочато спочатку, а тому як наслідок, докази судом в повному обсязі не досліджені, свідки та обвинувачені не допитані.

Також, суд сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Поряд з цим, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватою у кримінальних правопорушеннях, вчинення яких їй інкримінується органом обвинувачення; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, репутація; майновий стан; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, що їх створює обвинувачення та ухилення від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними в цей період, з урахуванням того, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України, свідчить про доцільність продовження заявленого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд сприймає як об`єктивні доводи сторони обвинувачення про необхідність запобігання наявним ризикам шляхом продовження такого запобіжного заходу, у цей період.

З урахуванням наведеного, суд, дослідивши клопотання, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання заявника підлягає задоволенню щодо питання продовження запобіжного заходу, як обґрунтоване із зобов`язанням обвинуваченої прибувати за кожною вимогою до суду, та покладенням обов`язку з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, що за своєю суттю буде пропорційним, помірним, та таким, що не становитиме надмірний тягар для обвинуваченої, у зв`язку з чим не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-179, 182, 184, 193, 194, 196, 198, 199 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в рамках кримінального провадження №0001708 відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії обов`язків, визначених ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2025 року, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 17 травня 2025 року включно, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченій, що в разі не виконанняпокладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя