Справа № 717/1588/24
ВИРОК
17.12.2024 селище Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в cкладі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає по АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого,
за ч.1 ст.129, ч.1 ст.345, ч.1 ст.383, ч.2 ст. 389 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 29.10.2023 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, а також 13.04.2024 року приблизно о 15 годині в АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, під час суперечки з потерпілою ОСОБА_6 , яка проживає по сусідству, висловлював погрози вбивством на її адресу, які потерпіла ОСОБА_6 , зважаючи на систематичну агресивну поведінку ОСОБА_8 щодо неї та її чоловіка, сприйняла реально.
Також обвинувачений ОСОБА_3 01.05.2024 приблизно о 19 годині в с. Оселівка по вулиці Проїздній, діючи з прямим умислом висловив погрози фізичним насильством в нецензурній формі потерпілому ОСОБА_7 , який був працівником поліції, начальником САП ВВГ, та виконував в той час свої службові обов`язки.
Крім того, 01.05.2024 року приблизно о 19 годині 34 хвилини обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що повідомлені ним відомості не відповідають дійсності, за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , звернувся до старшого слідчого СВ Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, а саме про нібито побиття його працівниками поліції та спричинення йому тілесних ушкоджень.
Також ОСОБА_3 , 26.05.2024 року, діючи з прямими умислом, усвідомлюючи, що повідомлені ним відомості не відповідають дійсності, перебуваючи в приміщенні Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області за адресою селище Кельменці вул. Бесарабська, 30, звернувся до органу досудового розслідування, Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, а саме про нібито побиття його працівниками поліції.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, діючи з прямим умислом, будучи належним чином повідомленим про умови та порядок виконання вказаного покарання, ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, систематично не з`являючись для їх відбування з 26.03.2024 року по 12.04.2024 року, завершивши виконання даних робіт лише 24 липня 2024 року, тобто після повідомлення про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до суду заяви, в яких просять розглядати кримінальне провадження в їх відсутності.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.
29.10.2023 року ОСОБА_3 перебував на території господарства в АДРЕСА_2 . Приблизно об 11 годині потерпіла ОСОБА_6 із своїм чоловіком приїхали до їхнього господарства по АДРЕСА_2 , яке межує з господарством, в якому проживає обвинувачений ОСОБА_3 . Через тривалі неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_6 і її чоловіком виникла суперечка, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вважає, що потерпіла з її чоловіком позбавили його права власності на житло в порядку спадкування. Під час суперечки, обвинувачений словесно погрожував вбити потерпілу та її чоловіка, спалити їх будинок разом із ними всередині. Вказані погрози позбавлення життя потерпіла ОСОБА_10 сприйняла реально, зважаючи на систематичну агресивну поведінку ОСОБА_3 щодо неї та її чоловіка, за спричинення якому легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст.125 КК України.
Також 13.04.2024 року приблизно о 15 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 перебував на території господарства в АДРЕСА_3 . Побачивши потерпілу ОСОБА_6 , яка перебувала в господарстві по АДРЕСА_2 , яке межує з господарством, в якому проживає обвинувачений ОСОБА_3 . Через тривалі неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_6 і її чоловіком виникла суперечка, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вважає, що потерпіла з її чоловіком позбавили його права власності на житло в порядку спадкування. Під час вчиненої ОСОБА_3 суперечки із потерпілою ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_3 словесно погрожував вбити потерпілу та спалити їх будинок разом із ними всередині, які потерпіла ОСОБА_10 сприйняла реально, зважаючи на тривалі неприязні відносини між ними та систематичну агресивну поведінку ОСОБА_3 щодо неї та її чоловіка, за спричинення якому легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст.125 КК України.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_3 у погрозі вбивством потерпілій ОСОБА_6 ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.
Так, потерпіла ОСОБА_11 дала суду показання про те, що між нею, її чоловіком з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку тривалий час існують неприязні відносини. Вони живуть по сусідству і обвинувачений постійно дошкуляє їм з чоловіком хуліганськими вчинками. Вони вже безліч разів викликали поліцію, оскільки обвинувачений постійно порушує громадський порядок, веде себе неадекватно. Так, між ними давно існував спір з приводу будинку, в якому проживав ОСОБА_3 , та який йому не належав, тому що відбувалися судові спори та було встановлено, що був підроблений заповіт і обвинувачений ОСОБА_3 не мав прав на даний будинок. На даний час документи на будинок вже оформлені на належного спадкоємця, але між ними конфлікт продовжує тривати. 29.10.2023 року її чоловік приїхав з лікарні і обвинувачений з свого господарства побачив їх та розпочав з ними суперечку. Він їм погрожував насильством та розправою, погрожував вбити їх з чоловіком та спалити їх в їхньому будинку, він вигукував, що вони ще не знають з ким мають справу. Все це відбувалося через те, що обвинувачений вважав, що він має право на спірний будинок, а вони його в нього відібрали. Той будинок дійсно належав родичці її чоловіка, але спадщину оформив інший спадкоємець, а вони дійсно мали судові справи, в яких намагалися довести право її чоловіка на даний будинок.
13.04.2024 року приблизно о 15 годині між нею та обвинуваченим знову виникла суперечка через те, що обвинувачений склав мішки з сміттям пляшки з під алкоголю біля їхнього сараю. Вона запитала його чому він це зробив, а він у відповідь знову почав кричати, що вб`є їх з чоловіком, спалить їх в будинку, покалічить, тому вони були вимушені звернутися в поліцію. Вона реально сприйняла погрози вбивством з боку обвинуваченого, оскільки це відбувалося вже не вперше, між ним дійсно 8 років триває конфлікт і вона помітила, що їхній гараж з боку від господарства обвинуваченого був чимось облитий, тому цього разу вона дійсно сприйняла реально погрози обвинуваченого про вбивство шляхом підпалу їхнього будинку і викликали поліцію. Такі погрози вона сприймала реально ще й тому, що обвинувачений ОСОБА_3 побив її чоловіка та був засуджений за це судом, тому вони з чоловіком реально бояться за своє життя. Коли прибули працівники поліції, то обвинувачений ОСОБА_3 ховався в своєму будинку і звідти обзивав та ображав працівників поліції, негативно висловлювався на їхню адресу. В її присутності працівники поліції не застосовували стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 жодного фізичного насильства, навпаки він їм погрожував, бігав за ними з «чистилкою», тому його необхідно покарати по закону, а то він взагалі ігнорує закони, він вважає, що має право себе поводити нахабно та агресивно, тому що поліція з ним нічого не може зробити.
Свідок ОСОБА_11 дав суду показання про те, що між ним, його дружиною потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 тривалий час приблизно 8 років існують неприязні відносини через спір за спадщину, а саме за будинок. Свідок дав показання, аналогічні показанням потерпілої ОСОБА_6 та пояснив, що обвинувачений погрожував їм вбивством, зокрема в квітні 2024 року він говорив, що вб`є їх, спалить, найме людей і вб`є. Стосовно нього він вчинив побої, за що був засуджений, а також багато разів йому погрожував, тому вони з дружиною сприйняли вже реально такі його погрози і викликали поліцію. Обвинувачений часто самостійно викликає поліцію по надуманих підставах, а коли ті приїжджають, він їм погрожує, поліція до нього не застосовувала фізичну силу та не вживали ніяких заходів, тому що самі не хочуть його чіпати, бо він себе веде з ними агресивно. Останній раз він погрожував їх вбити при поліцейських, хто його знає, що в нього в голові, тому вони зверталися і в старостат з приводу його поведінки. В травні 2024 року він також був свідком, як ОСОБА_3 нецензурно лаявся на адресу інспекторів поліції, які прибули на черговий його виклик, які він постійно здійснює безпідставно і при цьому його ніхто з поліцейських не бив та не застосовував до нього фізичну силу.
Свідок ОСОБА_12 дав суду показання про те, що він на той час працював поліцейським та був на виклику в селі Оселівка. Обвинувачений ОСОБА_3 завжди заявляв, що його б`ють працівники поліції, але дані факти не підтверджувалися. ОСОБА_3 вів себе не зовсім адекватно, нецензурно лаявся, мав ознаки алкогольного сп`яніння. В його присутності він нецензурно лаявся в бік потерпілої ОСОБА_6 , погрожував їм побиттям. Всі працівники поліції були у форменому одязі.
Свідок ОСОБА_13 дав суду показання про те, що він на той час працював поліцейським та був на виклику в селі Оселівка. Обвинувачений ОСОБА_3 дуже багато разів викликав працівників поліції. В його присутності він погрожував сім`ї потерпілої ОСОБА_6 , говорив, що не дасть їм спокійно проживати. Всі працівники поліції були у форменому одязі і вони не застосовували до ОСОБА_3 фізичну силу.
Свідок ОСОБА_14 дав суду показання про те, що він на той час працював поліцейським та був на виклику в селі Оселівка, приблизно в квітні - травні 2024 року. Обвинувачений ОСОБА_3 дуже часто здійснював виклики через 102, в більшості випадків він такі виклики здійснював в стані алкогольного сп`яніння і при цьому він притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Працівники поліції не застосовували щодо обвинуваченого фізичну силу жодного разу. В його присутності ОСОБА_3 погрожував сім`ї потерпілої ОСОБА_6 вбивством, зокрема говорив, що якщо вони щось будуть йому говорити за житловий будинок, то він їх вб`є. Він також погрожував всім працівниками поліції, які були у форменому одязі та прибували на виклик на службовому транспорті.
З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що він на той час працював поліцейським та був часто на викликах в селі Оселівка за повідомленнями обвинуваченого ОСОБА_3 , який дуже часто здійснював виклики і він прибував приблизно 5-6 разів на його виклики. Під час перевірок його викликів він себе поводив агресивно, нецензурно лаявся на працівників поліції, в його присутності обвинувачений ОСОБА_3 погрожував потерпілій ОСОБА_6 та її чоловікові побиттям, нецензурно лаявся до них висловлював інші погрози в їхню адресу. Він кричав, що його побив працівник поліції Нараєвський, хоча в його присутності до нього ніхто з працівників поліції не застосовував фізичну силу. Його також забирали в лікарню швидка медична допомога, де він себе також вів агресивно, нецензурно лаявся.
Свідок ОСОБА_16 дав суду показання про те, що він 01.05.2024 року, як працівник поліції, в складі слідчо оперативної групи прибув о 19 годині в с. Оселівка на вулицю Проїздна. ОСОБА_3 здійснив виклик з приводу того, що в нього конфлікт з сусідами. По приїзду обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що потерпілий ОСОБА_7 наніс йому тілесні ушкодження і при цьому демонстрував якісь давні тілесні ушкодження на нозі та на животі. При цьому він мав ознаки алкогольного сп`яніння, а вони прибули у форменому одязі та на службовому автомобілю. Обвинувачений ОСОБА_3 погрожував всім працівникам поліції, в тому числі ОСОБА_7 , при цьому брав якийсь предмет в руки. Потерпілий ОСОБА_7 фізичну силу стосовно обвинуваченого не застосовував, але обвинувачений ОСОБА_17 повідомив слідчій ОСОБА_9 , що потерпілий ОСОБА_7 його побив та підписав протокол усної заяви про кримінальне правопорушення. Вони часто приїжджали на виклики ОСОБА_3 та його сусідів, потерпілої ОСОБА_6 і кожного разу в їх присутності він висловлював потерпілій ОСОБА_6 та її чоловіку їх «кончити», тобто в розумінні вбити.
Також з вироку Кельменецького районного суду від 26.01.2024 року по справі № 717/2063/23 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст.125 КК України за спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_11 , який є чоловіком потерпілої ОСОБА_11 .
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 01.05.2024 року приблизно о 19 годині 13 хвилин перебував в с. Оселівка по вулиці Проїздній. На дану вулицю в складі слідчо оперативної групи прибув начальник сектору адміністративної практики відділу взаємодії з громадами Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області потерпілий ОСОБА_7 , як відповідальний по Дністровському РВП ГУНП в Чернівецькій області. Обвинувачений ОСОБА_3 погрожував всім працівникам поліції, а також погрожував фізичним насильством у нецензурній формі потерпілому ОСОБА_7 , який перебував на службі та виконував свої службові обов`язки.
Також, 01.05.2024 о 19 годині 34 хвилини, знаходячись за місцем свого проживання - біля в будинку АДРЕСА_1 , звернувся до старшого слідчого СВ Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, а саме про нібито побиття його працівниками поліції, зокрема потерпілим ОСОБА_7 та спричинення йому тілесних ушкоджень.
Крім цього, 26.05.2024 року приблизно о 18 год 00 хвилин, знаходячись в приміщенні Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області за адресою селище Кельменці вул. Бесарабська, 30, звернувся до органу досудового розслідування - Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, а саме про нібито побиття його працівниками поліції.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_3 у погрозі насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також в завідомо неправдивому повідомленні слідчому та органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.
Так, потерпілий ОСОБА_7 дав суду показання, що він станом на 01.05.2024 року працював на посаді начальника сектору адміністративної практики відділу взаємодії з громадами Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області. 01.05.2024 року приблизно о 19 годині 13 хвилин він, як відповідальний по Дністровському РВП ГУНП в Чернівецькій області в складі слідчо оперативної групи прибув в с. Оселівка на вулицю Проїздна. Тут перебував обвинувачений ОСОБА_3 , який погрожував всім працівникам поліції, а також погрожував йому насильством у нецензурній формі, чомусь найбільше. Він перебував на службі та виконував свої службові обов`язки у форменому одязі, як і інші працівники поліції, а також обвинувачений бачив їхній службовий транспорт з позначками «Поліція». Після погроз насильством обвинувачений ОСОБА_3 подав слідчій ОСОБА_9 заяву про те, що ніби то він його побив, хоча даного факту не було. ОСОБА_3 повідомив, що він його побив битою, але видимих тілесних ушкоджень на ньому не було. При висловлюванні ОСОБА_3 погроз про побиття були присутні інші працівники поліції та слідча ОСОБА_9 . Вони прибули на виклик самого ОСОБА_3 , якого і притягнули до відповідальності, оскільки виклик був безпідставний, зокрема з приводу його сусідів ОСОБА_18 , через їхній цивільний спір. Дані події фіксувалися на нагрудний реєстратор. ОСОБА_3 поводив себе агресивно, словесно погрожував йому та іншим працівникам поліції. Він повідомив слідчій ОСОБА_9 , що хоче написати заяву про те, що він його побив, слідча попередила його про завідомо неправдиве повідомлення про кримінальне правопорушення, але обвинувачений ОСОБА_3 особисто підписав протокол усного повідомлення.
Свідок ОСОБА_16 дав суду показання про те, що він 01.05.2024 року, як працівник поліції в складі слідчо оперативної групи прибув о 19 годині в с. Оселівка на вулицю Проїздн. ОСОБА_3 здійснив виклик з приводу того, що в нього конфлікт з сусідами. По приїзду обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що потерпілий ОСОБА_7 наніс йому тілесні ушкодження і при цьому демонстрував якісь давні тілесні ушкодження на нозі та на животі. При цьому він мав ознаки алкогольного сп`яніння, а вони прибули у форменому одязі та на службовому автомобілю. Обвинувачений ОСОБА_3 погрожував всім працівникам поліції, в тому числі потерпілому ОСОБА_7 , при цьому брав якийсь предмет в руки. Потерпілий ОСОБА_7 фізичну силу стосовно обвинуваченого не застосовував, але обвинувачений ОСОБА_17 повідомив слідчій ОСОБА_9 , що потерпілий ОСОБА_7 його побив та підписав протокол усної заяви про кримінальне правопорушення. Вони часто приїжджали на виклики ОСОБА_3 та його сусідів, потерпілої ОСОБА_6 і кожного разу в їх присутності він висловлював потерпілій ОСОБА_6 та її чоловіку погрози їх «кончити», тобто в розумінні вбити.
Свідок ОСОБА_9 дала суду показання про те, що вона є старшим слідчим СВ Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області. 01.05.2024 року приблизно о 18 годині вона в складі оперативно слідчої групи прибула в село Оселівка за скаргою ОСОБА_3 . Останній постійно нецензурно лаявся на адресу потерпілого ОСОБА_7 , який робив йому зауваження, у відповідь на що обвинувачений ОСОБА_3 в нецензурній формі висловився двічі, що він його вдарить. При цьому до нього фізична сила не застосовувалась, а лише розмовляли з ним. Під час розмови він телефонував на спецлінію 102 та повідомив, що його побили працівники поліції саме в той час, коли він телефонував. Він сказав, що хоче подати заяву про його побиття і вона прийняла його заяву та попередила при цьому про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. При цьому він чітко вказав, що потерпілий ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження, хоча до нього ніхто з працівників поліції не застосовував фізичну силу. На його тілі видимих тілесних ушкоджень не було, але він піднімав свій одяг та демонстрував ніби то якісь тілесні ушкодження на тілі, хоча протягом всього їхнього спілкування здійснювався запис нагрудними камерами поліцейських та всі події фіксувалися на відео. В її присутності погрожував насильством лише потерпілому ОСОБА_7 , вона попереджувала неодноразово обвинуваченого про наслідки неправдивих повідомлень про вчинення злочинів, але він все одно підписав протоколи усного повідомлення про злочин.
З відеозапису з нагрудних камер поліцейських від 01.05.2024 року та протоколу огляду дисків для лазерних систем зчитування вбачається, що 01.05.2024 року обвинувачений ОСОБА_3 на дорозі поруч з господарством, де він проживає, неодноразово нецензурно лаявся на адресу потерпілого ОСОБА_7 , та в нецензурній формі двічі висловив потерпілому ОСОБА_7 погрозу фізичним насильством, здійснив дзвінок на спецлінію «102» та повідомив, що його побили працівники поліції, в подальшому подав слідчій ОСОБА_9 заяву про те, що його побили працівники поліції, зокрема потерпілий ОСОБА_7 .
З листа ГУНП в Чернівецькій області від 18.06.2024 року № 1215/123/24/01-2024 вбачається, що ОСОБА_3 телефонував на спецлінію «102» 01.05.2024 року та 26.05.2024 року з повідомленням про те, що його побили працівники поліції.
З довідки Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 06.2024 року № 123/42/01-2024 вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 перебуває на посаді начальника сектору адміністративної практики відділу взаємодії з громадами Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, що також підтверджується копією посвідчення потерпілого ОСОБА_7 ЧВП № 010484.
З показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що обвинувачений часто самостійно викликає поліцію по надуманих підставах, а коли ті приїжджають, він їм погрожує, поліція до нього не застосовувала фізичну силу та не вживали ніяких заходів, так як самі не хочуть його чіпати, так як він себе веде з ними агресивно. В травні 2024 року він також був свідком, як ОСОБА_3 нецензурно лаявся на адресу інспекторів поліції, які прибули на черговий його виклик, які він постійно здійснює безпідставно і при цьому його ніхто з поліцейських не бив та не застосовував до нього фізичну силу.
З показань свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 та відеозапису з нагрудних камер поліцейського та протоколу огляду диску для лазерних систем зчитування від 20.06.2024 року вбачається, що фізичну силу до ОСОБА_3 26.05.2024 року поліцейській не застосовували та не спричиняли йому тілесних ушкоджень.
З показань свідка ОСОБА_23 вбачається, що він є старостою села Оселівка Лівинецької сільської ради Дністровського району. Обвинувачений ОСОБА_3 характеризується посередньо, оскільки він має конфлікт з потерпілою ОСОБА_6 та її чоловіком та з цих причин він часто вчиняє суперечки, викликає поліцію. Також коли вживає алкогольні напої, починає вести себе агресивно, свариться, висловлює претензії. 26.05.2024 року він був присутній як понятий при складанні протоколу поліцейськими на ОСОБА_3 за ст.183 КУпАП. ОСОБА_11 дозволив йому зайти забрати свої речі, але він сварився, намагався пошкодити майно на подвір`ї ОСОБА_24 , там він кілька разів падав на землю, так як був в стані алкогольного сп`яніння, а потім вийшов на вулицю, де тримався за живіт і потім почав звинувачувати працівників поліції, що вони його побили, хоча вони не застосовували до нього фізичну силу. Також в березні 2024 року надійшло повідомлення в старостат про виконання громадських робіт ОСОБА_3 , він розробив графік, ознайомив ОСОБА_3 з графіком відбування громадських робіт, проте він пропускав роботу і не дотримувався графіку. Він пояснив, що йому потрібно гроші і він ходив на заробітки. Він повідомив про це працівницю центру пробації ОСОБА_25 . Роботи ОСОБА_3 в строки, встановлені графіком не виконав, а завершив повністю виконання робіт лише в липні 2024 року.
Крім цього 26.01.2024 вироком Кельменецького районного суду жителя с. Оселівка Дністровського району ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. У подальшому, ОСОБА_26 , будучи належним чином повідомленим про умови та порядок виконання вказаного покарання, ознайомившись із розпорядженням № 28-К Лівинецької сільської ради, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій (бездіяльності) та розуміючи наслідки свої поведінки, ухилився від його відбування. Зокрема, ОСОБА_26 , без поважних на те причин, не з`явився для відбування покарання та виконання громадських робіт 26.03.2024, 29.03.2024, 09.04.2024, 10.04.2024, 11.04.2024, 12.04.2024 і не повідомив про причини неявки відповідальну особу. Обвинувачений ОСОБА_3 знятий з обліку в центрі пробації у зв`язку з виконанням вироку суду лише 24.07.2024 року, тобто після повідомлення про підозру та пред`явлення обвинувачення в даному кримінальному провадженні.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_3 в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.
З показань свідка ОСОБА_23 вбачається, що він є старостою села Оселівка Лівинецької сільської ради Дністровського району. В березні 2024 року надійшло повідомлення в старостат про виконання громадських робіт ОСОБА_3 він розробив графік, ознайомив ОСОБА_3 з графіком відбування громадських робіт, проте він пропускав роботу і не дотримувався графіку. Він пояснив, що йому потрібно гроші і він ходив на заробітки. Він не звертався до нього для зміни графіку робіт, а також йому було визначено не важку роботу вирубка парослі вздовж дороги. Про невиконання робіт обвинуваченим він повідомив працівницю центру пробації ОСОБА_25 . Роботи він в графік не виконав, а завершив повністю виконання робіт лише в липні 2024 року.
Начальник Дністровського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_27 дала суду показання, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував на обліку в секторі з 28.02.2024 року у зв`язку з виконанням вироку суду, за яким йому були призначені громадські роботи. З 18.03.2024 року він був направлений в Лівинецьку територіальну громаду для відбування громадських робіт, але він не відпрацював в березні 8 годин та не з`являвся на роботи з 9 по 12 квітня. Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він змушений був ходити на роботу, оскільки йому потрібні були кошти, тому не виконував громадські роботи, а поважних причин невиконання робіт він не повідомив, тому вона направила відповідне повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Також з вироку Кельменецького районного суду від 26.01.2024 року по справі № 717/2063/23 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
З розпорядження Кельменецького районного суду вбачається, що вирок Кельменецького районного суду від 26.01.2024 року набрав законної сили 27.02.2024 року і ОСОБА_3 був засуджений до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
З підписки засудженого ОСОБА_3 вбачається, що він 18.03.2024 року був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт.
З направлення Дністровського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області від 18.03ґ2024 року №44/5/207-24, Розпорядження Лівинецької сільської ради від 18.03.2024 року № 28-к вбачається, що засуджений ОСОБА_3 був направлений для виконання громадських робіт в село Оселівка Дністровського району Чернівецької області Оселівського старостинського округу Лівинецької сільської ради.
З графіків відбування покарання вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 був ознайомлений з даними графіками
З табелю виходу на роботу в березні 2024 року вбачається, щ ОСОБА_3 не виконував роботи 26 та 29 березня 2024 року.
З письмових пояснень засудженого ОСОБА_3 вбачається, що він не виконував роботи в березні 2024 року через хворобу та в квітні 2024 року через те, що працював по найму для забезпечення коштами своїї дітей.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому не визнав повністю та від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України відмовився.
Вказані вище докази, досліджені судом узгоджуються між собою, зокрема, показання потерпілих, свідків, письмові докази та документи, зокрема матеріали відеозаписів.
Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 про те, що обвинувачений не вчиняв завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, оскільки з вказаних вище досліджених судом доказів, зокрема показань свідків та матеріалів відеозаписів вбачається, що повідомлення обвинуваченого ОСОБА_3 про вчинення стосовно нього працівниками поліції насильства та спричинення йому тілесних ушкоджень дійсно були неправдивими.
Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не ухилявся від виконання громадських робіт, оскільки з досліджених судом доказів вбачається, що обвинувачений не відбував дані роботи певний час без поважних причин і під час судового розгляду не надав доказів наявності поважних причин, а пояснення та доводи про необхідність заробітку та хворобу засудженого ОСОБА_3 під час відбування громадських робіт, суд вважає неналежними доказами таких обставин.
З наведених вище підстав суд також відхиляє доводи його захисника ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 не погрожував насильством щодо працівника правоохоронного органу потерпілого ОСОБА_7 , оскільки нецензурна форма висловлювань в адресу потерпілого була сприйнята, як погроза насильством лише суб`єктивними уявленнями потерпілого ОСОБА_7 , так як такі доводи спростовуються показаннями свідка ОСОБА_28 та свідка ОСОБА_9 , які також сприйняли нецензурні висловлювання обвинуваченого в бік потерпілого ОСОБА_7 , як погрозу застосування насильства, зокрема удару.
Наведені докази, які узгоджуються між собою, у своїй сукупності, дають суду підстави вважати, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати:
за ч. 1 ст. 129 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив погрозу вбивством щодо потерпілої ОСОБА_10 якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози,
за ч.1 ст. 345 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він погрожував насильством щодо працівника правоохоронного органу потерпілого ОСОБА_7 у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків;
за ч.1 ст. 383 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив завідомо неправдиве повідомлення слідчому та органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення;
за ч.1 ст. 389 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він, будучи засудженим до громадських робіт, ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до кримінальних проступків та нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, рецидив кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання відсутні, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Суд вважає, що факти вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень підтверджені належними та допустимими доказами.
Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 на даний час не має судимості, оскільки згідно довідки Дністровського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області (Т.1 а.с.65) ОСОБА_3 24.07.2024 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям строку покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
При цьому суд виходить з такого. Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком. Відповідно до п.2-1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання, а ОСОБА_3 був засуджений за вчинення кримінального проступку і відбув покарання 24.07.2024 року.
Також суд вважає, що у діях ОСОБА_3 наявний рецидив кримінальних правопорушень, оскільки відповідно до ст.34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.
При цьому судом встановлено, що кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , він вчинив до 24.07.2024 року, тобто до моменту погашення судимості за ч.2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 35 КК України повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.
При цьому суд вважає, що вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового або громадського обов`язку та рецидив кримінальних правопорушень не є обставинами що обтяжують покарання, оскільки відповідно до п. 1) ч.1 ст. 67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, крім іншого, вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів, тобто враховується лише рецидив злочинів, а не кримінальних проступків, а також відповідно до ч.4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує, тобто дана обставина є ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України, що впливає на його кваліфікацію.
На підставі викладеного вище суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129 КК України, ч.1 ст. 345 КК України, за ч.1 ст. 383 КК України та за ч.1 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду.
Суд вважає, що остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 слід призначити шляхом часткового складання призначених покарань у виді пробаційного нагляду.
Суд вважає, що відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України слід покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Суд вважає, що дане покарання обвинуваченому, з врахування вказаних вище обставин, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129 КК України, ч.1 ст. 345 КК України, ч.1 ст. 383 КК України та ч.1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 1 (одного ) року пробаційного нагляду ;
за ч.1 ст. 345 КК України, у виді 1 (одного) року 6(шести) місяців пробаційного нагляду;
за ч.1 ст. 383 КК України у виді 1 (одного ) року пробаційного нагляду;
за ч.1 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначити шляхом часткового складання призначених покарань у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.
Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя