У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3681/25

№ 1-кс/183/697/25

18 квітня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025 року за № 0000372, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

17 квітня 2025 року старший слідчий Слідчого відділу Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025 року за № 0000372, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні Слідчого відділу Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025 року за № 0000372, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 16 квітня 2025 року приблизно о 16 годині 20 хвилин водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «KIA SORENTO», р.н. НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі М-30 на 992км+250м в Самарівському районі Дніпропетровської області виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з вантажним автомобілем «DAEWOO NOVUS», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець ЗСУ, в/ч НОМЕР_3 , матрос, водій), який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_7 від отриманих травм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув на місці.

16 квітня 2025 року в ході проведення огляду місця пригоди було вилучено автомобіль «DAEWOO NOVUS», р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 належить на праві власності Збройним Силам України, військовій частині НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 та передано на відповідальне зберігання командиру військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вилучений вищевказаний транспортний засіб постановою старшого слідчого Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16 квітня 2025 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі і документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом із обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи те, що вище вказані предмети та речі мають значення речового доказу по вищевказаному кримінальному провадженню та з метою забезпечення їх збереження необхідно накласти арешт на вище вказані речі.

У звязку з наведеним, у клопотанні слідчий, посилаючись на вимоги ст. ст. 131-132, 167, 168, 170-171, 237 КПК України, просив суд:

- накласти арешт на автомобіль «DAEWOO NOVUS», р.н. НОМЕР_2 , з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

В судове засідання слідчий, власник майна не з`явилися, слідчий звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутності.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, приходжу до нижченаведеного.

Встановлено, що 16 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000372:

-правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 3 ст. 286-1 КК України;

-короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 16 квітня 2025 року приблизно о 16 годині 20 хвилин водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «KIA SORENTO», р.н. НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі М-30 на 992км+250м в Самарівському районі Дніпропетровської області виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з вантажним автомобілем «DAEWOO NOVUS», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець ЗСУ, в/ч НОМЕР_3 , матрос, водій), який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_9 від отриманих травм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув на місці (ЖЄО № 17560 від 16.04.2025 року);

-орган досудового розслідування: Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Встановлено, що 16 квітня 2025 року в ході проведення огляду місця пригоди було вилучено автомобіль «DAEWOO NOVUS», р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 належить на праві власності Збройним Силам України, військовій частині НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 та передано на відповідальне зберігання командиру військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вилучений вищевказаний транспортний засіб постановою старшого слідчого Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16 квітня 2025 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Частиною 5 статті 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч.1 ст. 116 КПК України, 1. Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як зазначалося вище, огляд під час якого вилучене майно проведено 16 квітня 2025 року.

З клопотанням про арешт майна слідчий звернувся 17 квітня 2025 року на наступний робочий день після вилучення майна, тобто, з дотриманням строку звернення з зазначеним клопотанням.

У відповідності до ст. 167 КПК України,

1. Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

2. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На підставі ст. 168 КПК України ,

1. Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

2. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

На підставі ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1, п. 4 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що зазначене у клопотанні майно є основним об`єктом кримінального правопорушення пов`язаного з його експлуатацією та керуванням, по ньому будуть проводитися судово-автотехнічна експертиза, судова транспортно-трасологічна експертиза та судова експертиза технічного стану автомобіля, даний трансопртний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, для проведення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі речових доказів, вважаю, що наявні правові підстави для накладення арешту на зазначене майно (транспортний засіб), оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що останнє є доказом вчинення правопорушення та підлягає збереженню.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, вирішуючи питання щодо заборони або обмеження користування арештованим майном, а саме транспортним засобом, слідчий суддя, розглядаючи його в межах заявлених вимог, враховує положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до клопотання арешт на транспортний засіб накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому необхідно забезпечити неможливість відчуження та розпорядження майна.

Разом з тим, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді із матеріалів, доданих до клопотання.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом.

Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування у клопотанні необґрунтована необхідність позбавлення права користування транспортним засобом марки «DAEWOO NOVUS», р.н. НОМЕР_2 , оскільки останній використовується Збройними Силами України, а саме Військовою частиною НОМЕР_3 з метою здійснення службової діяльності, а позбавлення права користування в даному випадку є надмірним втручанням у права володільців та таке вручання не є необхідним на даній стадії досудового розслідування.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 170, 171, 172, 372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025 року за № 0000372, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України задовольнити частково.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт у вигляді заборони відчужувати та розпоряджатись вилученим майном в ході проведення огляду місця пригоди 16.04.2025 року, а саме - на автомобіль «DAEWOO NOVUS», 2023 р.в., шасі (рама) № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ,який належить Військовій частині НОМЕР_3 .

В задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено о 12.00 год. 18 квітня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1