Провадження № 1-кп/161/262/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 січня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі відеоконференції кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003145 від 04.07.2017, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с.Копачівка Рожищенського району Волинської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працює приватним підприємцем, одружений, несудимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_3 02 липня 2017 року близько 20.50год., діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи на стоянці поблизу ТРЦ "ПортCity", що за адресою: вул.Сухомлинського, 1, в м.Луцьку, з салону автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , відкрито викрав, вийнявши із замка запалювання, належний потерпілій ОСОБА_8 ключ від автомобіля «Audi A4» вартістю 3500 грн. та грошові кошти у сумі 1500 грн., які знаходились між передніми сидіннями, біля важеля передач вищевказаного автомобіля, завдавши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 5000 гривень.

ОСОБА_3 інкримінується відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Окрім цього, згідно обвинувального акту ОСОБА_3 02 липня 2017 року, близько 21.00год., на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи на стоянці поблизу ТРЦ "ПортCity", що за адресою: вул.Сухомлинського, 1, в м.Луцьку, діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, умисно наніс потерпілій ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в ліве плече, чим спричинив останній тілесне ушкодження у виді синця в ділянці зовнішньої поверхні лівого плечового суглобу, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №031-105-2020 від 06.11.2020, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 інкримінується нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подала клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника та надав на це свою згоду зазначивши, що правові наслідки такого звільнення йому роз`яснені та зрозумілі.

Захисник ОСОБА_6 також підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор повідомив про наявність підстав для задоволення клопотання сторони захисту та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілої не заперечив щодо задоволення клопотання, просив прийняти законне рішення.

Заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.12 КК України станом на дату інкримінованих дій: злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України в редакції законів, які діяли на момент інкримінованих обвинуваченому подій (02 липня 2017 року) відносилися до злочинів невеликої та середньої тяжкості відповідно.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Так, початком перебігу строку давності є дата, коли кримінальні правопорушення, на думку сторони обвинувачення, були вчинені, тобто 02 липня 2017 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст.12 та частину першу ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Із врахуванням положень ст.12, п.п. 1, 3 ч.1 ст.49 КК України, дані кримінальні правопорушення відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, та у разі вчинення таких, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо: з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі та з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає під час досудового розслідування, під час судового провадження та після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав про зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

З огляду на наведене, на час розгляду клопотання у даному кримінальному провадженні закінчилися дворічний та п`ятирічний строки давності, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , з огляду на те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, за якими він обвинувачується, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, з моменту інкримінованих подій минуло більше двох та п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, а тому суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження №0003145 від 04.07.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи положення ст.129 КПК України, суд приходить до висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вимоги ст.ст. 128-129 КПК України, суд роз`яснює цивільному позивачу її право на пред`явлення позовних вимог до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства та залишає позов, який був пред`явлений в даному кримінальному провадженні, без розгляду.

Згідно з ст.100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Керуючись ст.44 КК України, ст.ст. 100, 128-129, 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, на підставі ст.49 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0003145 від 04.07.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази у справі, а саме 2 оптичні диски з відеозаписами залишити при матеріалах кримінального провадження упродовж всього часу їх зберігання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий