Справа № 738/2906/24
№ провадження 1-в/738/8/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_5

захисника ОСОБА_3

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 ..

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_2 засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року за ч.2 ст.156 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 29 березня 2021 року. Засуджений відбуває покарання в Державній установі «Менська виправна колонія (№91)», де характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, залучений до праці, до роботи ставиться сумлінно, має заохочення, відбув більше 2/3 частини призначеного судом строку покарання, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Захисник засудженого ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, клопотань про розгляд справи з його участю в режимі відеоконференції суду не надав.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання відмовити, оскільки не підтверджено належними доказами, що засуджений своїм сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, вважає, що останній лише розпочинає шлях виправлення.

Встановлені судом обставини.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року ОСОБА_2 засуджений за ч.2 ст.156 КК України до 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 29 березня 2021 року. В строк відбування покарання ОСОБА_2 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 07 квітня 2019 року до 10 квітня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_2 відбув 2/3 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи, вбачається, що засуджений за час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до праці не залучався, дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

В ДУ « Менській ВК (№91)» відбуває покарання з 13 жовтня 2023 року.

З характеристики засудженого від 06 січня 2025 року, затвердженої в.о. начальника Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_6 , вбачається, що засуджений ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на оперативно-профілактичних обліках не перебуває, з 18 лютого по 02 серпня 2024 року виконував обов`язки прибиральника сектору Макс РБ, на підставі договору цивільно-правового характеру №133 від 05 серпня по 31 грудня 2024 року був працевлаштований робітником дільниці з виготовлення МПП.. Залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку намагається виконувати, відвідує заходи вихованого та культурно-масового характеру, які проводяться у відділенні, реагує на них посередньо.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №17 від 31 липня 2024 року) засудженому ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні до нього ст.81 КК України, оскільки останній не довів своє виправлення, рішення прийнято одноголосно. Засуджений був ознайомлений з вищевказаним рішенням комісії та порядком його оскарження, рішення не оскаржував (а.о.с. 123, 124).

На час прийняття рішення про відмову в застосуванні пільги, передбаченої ст.81 КК України, комісією ДУ «Менська ВК(№91)» було враховано характеристику засудженого ОСОБА_2 , затверджену в.о. начальника ДУ «Менської ВК (№91)» ОСОБА_6 31 липня 2024 року, з якої вбачається, що засуджений виконує обов`язки прибиральника сектору Макс РБ, у нього були відсутні як стягнення, так і заохочення (а.о.с.125-129); висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_2 , згідно яким підсумковий бал становить 60, що вказує на те, що засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокового звільнення (а.о.с.130-135).

Судом встановлено, що після відмови в застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України, засуджений ОСОБА_2 14 листопада 2024 року за сумлінне виконання обов`язків робітника дільниці з виготовлення МПП отримав заохочення у вигляді подяки.

Згідно з довідкою №3/ЗС-24 від 19 грудня 2024 року, наданою планово-виробничим відділом філії ДП «Підприємство Державної Кримінально-виконавчої служби України (№91)», та доповідною запискою директора філії ДП «Підприємство Державної Кримінально-виконавчої служби України (№91)» від 01 листопада 2024 року, засуджений ОСОБА_2 на підставі договору цивільно-правового характеру №62-Ц від 05 серпня 2024 року (діяв до 31 жовтня 2024 року) та договору №133-Ц від 01 листопада 2024 року залучається до суспільно корисної праці на дільниці з виготовлення МПП, де зарекомендував себе як сумлінний працівник, робоче місце відвідує регулярно, поставлені перед ним завдання виконує вчасно та в повному обсязі, трудову дисципліну не порушує.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, складеного щодо ОСОБА_2 який наданий суду ДУ «Менська виправна колонія (№91)», з використанням матеріалів особової справи та підсистеми «КАСАНДРА», отриманим внаслідок аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений отримав 65 бали, що вказує на те, що він став на шлях виправлення (довів свого виправлення) та може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокового звільнення.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Отже, з положень статті 81 КК України вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Висновок суду про те, що засуджений довів своє виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи, за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, або розгляду клопотання, а на даних за увесь час відбування покарання або принаймі протягом значної частини цього строку.

З наявної в матеріалах справи характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання з ДУ «Менська виправна колонія (№91)» з 13 жовтня 2023 року, де до дисциплінарної відповідальності не притягувався, з 18 лютого по 02 серпня 2024 року виконував обов`язки прибиральника сектору Макс РБ, з 05 серпня 2024 року працевлаштований на дільниці підприємства установи з виготовлення МПП, де за сумлінне виконання обов`язків 14 листопада 2024 року отримав одне заохочення.

Також в матеріалах особової справи містяться відомості про те, що на попередніх комісіях установи протоколом №23 від 16 листопада 2023 року ОСОБА_2 було відмовлено в застосуванні пільг, передбачених статтями 100 та 101 КВК України та статтею 82 КК України, оскільки засуджений відповідно не стає та не став на шлях виправлення.

Згідно з витягом з рішення комісії установи з питань застосування пільг до засуджених комісією одноголосно було відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України (протокол №17 від 31 липня 2024 року).

На думку суду, отримання після рішення комісії одного заохочення у листопаді 2024 року, не може свідчити, що засуджений протягом такого короткого проміжку часу довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки висновок суду про те, що засуджений довів своє виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи, за період, що безпосередньо передує розгляду клопотання, а на даних за увесь час відбування покарання або принаймі протягом значної частини цього строку.

Рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ухвалюється судом з врахуванням його поведінки за весь час відбування покарання і якщо останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З приводу висновку щодо ступеня виправлення засудженого, відповідно до якого засуджений ОСОБА_2 отримав 65 бали, то, на думку суду, такий висновок є лише підставою для представлення його до умовно-дострокового звільнення або заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, а не безумовною підставою для задоволення такого клопотання.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позитивні зміни в поведінці засудженого, відсутність стягнень та отримання одного заохочення у листопаді 2024 року свідчать про те, що останній став на шлях виправлення, але не доводять його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, а також враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, суд приходить до висновку про передчасність заявленого клопотання захисником засудженого, оскільки відсутні підстави однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_2 , а також переконливі дані про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення останнього.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 24 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1