Справа № 487/2197/25
Провадження № 1-кс/487/2064/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000456 від 01.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, у якому просив Задовольнити клопотання і винести ухвалу про арешт майна на речові докази у кримінальному провадженні: змиви з лівої та правої рук затриманого ОСОБА_4 , які упаковано до паперового пакету «Пакет №1»; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «15Pro» який упаковано до спеціального сейф пакету WAR1124945; із залишенням вказаних речових доказів на зберігання у відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області розташованого за адресою: с-ще Березанка, вул. Центральна 43, Миколаївської області, з забороною користування та розпорядження вказаним майном, до остаточного проведення та отримання судових експертиз.

Клопотання мотивовано тим, що виявлене та вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, оскільки в розумінні ст. 84 КПК України вказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вони використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, зважаючи на те, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, з метою збереження речових доказів, проведення у кримінальному провадженню ряду необхідних експертиз, враховуючи те, що під час подальшого відчуження вказаних речей до завершення проведення необхідних слідчих дій і судових експертиз у кримінальному провадженні, вони можуть бути знищені і відчужені, що може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні власник майна був відсутній. Його неприбуття, згідно положень частини 1 статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими слідчий мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

01.04.2025 надійшла заява від ОСОБА_5 , щодо вжиття заходів до невстановлених осіб, котрі 01.04.2025 близько 20:45 годин, грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вибухонебезпечним предметів, а саме, кинули у подвір`я двору АДРЕСА_1 , предмет ззовні схожий на гранату.

За вказаним фактом слідчим відділенням відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області розпочате кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000456 від 01.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України: «хуліганство - тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, пов`язане із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень».

01.04.2025 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 01.04.2025 року приблизно о 19 годині 00 хвилин група осіб у складі ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на автомобілі марки «BMW» моделі «320i» д.н.з. НОМЕР_1 приїхали до с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, маючи при собі заздалегідь приготовлений вибуховий пристрій, оснащений підривачем типу УЗРГМ, з метою вчинення хуліганських дій, групою осіб, при цьому заздалегідь обговоривши між собою роль кожного учасника.

В подальшому, цього ж дня приблизно о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , вийшли в с.Коблеве Миколаївського району Миколаївської області з автомобіля марки «BMW» моделі «320i» д.н.з. НОМЕР_1 та направились в бік місця проживання потерпілої ОСОБА_5 , перебуваючи біля паркану домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що вони перебувають у громадському місці, а саме на вулиці населеного пункту в вечірній час доби, та їхні дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів та з метою грубого порушення громадського порядку, демонструючи явну неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, порушуючи право громадян на відпочинок та негативну психоемоційну реакцію громадян на вибухи в період повномасштабного вторгнення та воєнного стану, а також те, що від його дій можуть постраждати сторонні особи, ОСОБА_8 , умисно кинув у двір домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 невстановлений під час досудового розслідування вибуховий пристрій, оснащений підривачем типу УЗРГМ, тобто предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень та при цьому ОСОБА_9 здійснював відео зйомку на свій мобільний телефон.

В результаті хуліганських дій відбувся вибух, чим було порушено спокій та відпочинок людей у вечірній час та пошкоджено стіну житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 , та створив реальну загрозу для життя та здоров`я громадян.

02.04.2025 року вищезазначені речі було визнано речовим доказом та визначено місце зберігання відділення поліції № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область Миколаївський район с-ще Березанка вул. Центральна, 43.

Частиною 7 статті 237 КПК України передбачено, що вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки використане як засоби, знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випаду, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вищевказані речі, вилучені в ході проведення вищевказаного огляду, мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні: змиви з лівої та правої рук затриманого ОСОБА_4 , які упаковано до паперового пакету «Пакет №1»; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «15Pro», який упаковано до спеціального сейф пакету WAR1124945 із забороною користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1