Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/340/25

Номер провадження: 1-кп/511/169/25

04.03.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000257 від 21.02.2024 року відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт №0000257 від 21.02.2024 року відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025 року, вказана кримінальна справа була розподілена в провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року призначено підготовче судове засідання.

Питання, які підлягають вирішенню під час підготовчого провадження визначено ч. 3 ст. 314 КПК України, серед яких направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Вказане питання є першочерговим, переважно перед іншими питаннями та клопотаннями, які підлягають вирішенню у підготовчому засіданні, оскільки вирішення інших питань має здійснюватися виключно належним судом, а порушення правил підсудності є безумовною підставою для скасування судового рішення.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 зазначив, що дана справа не підсудна Роздільнянському районному суду Одеської області.

Зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні бюджетними коштами Відділу освіти, культури, молоді і спорту Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, в розмірі 341 253, 02 грн., які безпідставно надійшли на розрахунковий рахунок ТОВ «АНТИКІЛЕР-ПЛЮС», відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», і якими він (відповідно до пред`явленого йому обвинувачення) умисно заволодів, обернувши їх на користь ТОВ «АНТИКІЛЕР-ПЛЮС», директором якого він був, і яке розташоване та здійснює свою господарську діяльність за адресою: 65080, м. Одеса, вул. Варненська, 1, то очевидним місцем вчинення кримінального правопорушення є м. Одеса, що не знаходиться у межах територіальної юрисдикції Роздільнянського районного суду Одеської області. Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується і в тому, що з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем він склав та підписав завідомо неправдиві офіційні документи, що стало підставою для необґрунтованого перерахування бюджетних коштів у сумі 341 253,02 грн. Місце вчинення злочину по обом епізодам в обвинувальному акті взагалі не вказано.

У зв`язку з тим, що вказане кримінальне провадження не підсудно Роздільнянському районному суду Одеської області для визначення підсудності справу треба надіслати до Одеського апеляційного суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Прокурор зазначив, що місцем вчинення злочину є с. Щербанка Роздільнянського району Одеської області, де виконувались роботи з ремонту та облаштування споруд цивільного захисту силами та засобами ТОВ «АНТИКІЛЕР-ПЛЮС», а отже кримінальне провадження повинно розглядатись Роздільнянським районним судом Одеської області.

Представник потерпілої особи Лиманської селищної ради ОСОБА_5 підтримала думку захисника та зауважила, що Лиманська селищна рада взагалі не може бути потерпілою особою у даному кримінальному провадженні, оскільки кошти, в заволодінні якими обвинувачується ОСОБА_3 не належать Лиманській селищній раді, згідно обвинувальному акту це бюджетні кошти Відділу освіти, культури, молоді та спорту Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, Відділ є самостійною юридичною особою, але кошти йому також не належать, це державна субвенція і розпорядником вказаних коштів є Міністерство освіти і науки України, яке і повинно бути визнано потерпілим у кримінальному провадженні.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду апеляційної для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають статтею 7 Загальної декларації прав людини та частиною 1 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом, а відповідно до частини 1 статті 8 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом за нормою статті 24 Конституції України та статті 10 КПК України. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Положеннями частини 1 статті 34 КПК України визначено вичерпні причини для передачі кримінального провадження на розгляд до іншого суду, якими є: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Стаття 32 Кримінального процесуального кодексу України регламентує територіальну підсудність.

Відповідно до частини 1 статті 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Частиною 9 статті 615 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством..

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 висунуто обвинувачення в тому, що останній, будучи директором суб`єкту господарювання ТОВ «АНТИКІЛЕР-ПЛЮС», (яке було зареєстроване та фактично розташоване за адресою: Україна, 65080, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Варненська, будинок 1), своїми умисними діями, які виразилась у незаконному заволодінні бюджетними коштами, зловживаючи своїм службовим становищем, завдав державі в особі Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області збитків на загальну суму 341 253,02 грн. та вчинив службове підроблення, тобто вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 366 КК України за ознаками: службове підроблення, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Під час підготовчого провадження виникли обґрунтовані сумніви щодо підсудності справи Роздільнянському районному суду Одеської області, оскільки обвинувальний акт не містить відомостей про місце вчинення кримінального провадження.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено по теперішній час. Особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану передбачений ст. 615 КПК України.

Відповідно до положень частини 2 статті 283 КПК України, якими визначаються загальні положення закінчення досудового розслідування, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, зі змісту наведеної норми встановлено, що відповідну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з конкретною дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор, а тому, на думку суду, під час дії воєнного стану при вирішенні питання належного суду, який має розглядати кримінальне провадження, в аспекті суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, потрібно виходити з приписів ч. 9 ст. 615 КПК України в їх взаємозв`язку з положеннями ч. 2 ст. 283 КПК України щодо визначення форм закінчення досудового розслідування.

Місце вчинення злочину це певна територія, де було розпочато і закінчено діяння або настав злочинний результат.

Фактично, в обвинувальному акті місце вчинення злочинів не зазначено.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що первісні документи, що підтверджують господарські операції. а так само й господарські операції мали місце за місцем розташування ТОВ «АНТИКІЛЕР-ПЛЮС», яке було зареєстроване та фактично розташоване за адресою: Україна, 65080, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Варненська, будинок 1.

Досудове розслідування здійснювалось слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Беручи до уваги зазначене, а також, те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000257 від 21.02.2024 року відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, скеровано до Роздільнянського районного суду Одеської області з порушенням правил підсудності, без врахування місця вчинення злочину та місця розташування органу, який закінчив досудове розслідування, суд вважає за необхідне передати матеріали даного кримінального провадження до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.32,34, 314-316 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про направлення обвинувального акту до суду апеляційної інстанції для визначення підсудності задовольнити.

Направити обвинувальний акт, складений старшим слідчим групи слідчих слідчого управління ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_7 та затверджений прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000257 від 21.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала в частині направлення обвинувального акту для визначення підсудності оскарженню не підлягає.

Згідно з частиною 5 статті 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1