Справа №295/4891/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Панченко Г.В.,

секретаря судового засідання Іванченко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироку суду відносно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

в с т а н о в и в :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) щодо засудженого ОСОБА_1 .

Засуджений ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду подання, матеріали справи містять його заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Представник ДУ «ЖВК (№ 4)» подав заяву, вказавши, що подання підтримує, судове засідання просить проводити у його відсутність.

Прокурор Люлько Д.В. не заперечував проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м.Києва від 14.11.2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.15 ч.2, 185 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком вісімдесят годин.

Згідно вироку Деснянського районного суду м.Києва від 14.11.2018 року, ОСОБА_1 , вчинив крадіжку майна, зокрема : 02.08.2018 на загальну суму 567,55 грн.

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 23.11.2020 з урахуванням вироку Київського апеляційного суду від 05.04.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків за правилами ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, приєднатино повністю невідбуту частину покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.11.2018 у виді громадських робіт на строк 80 годин, та остаточно призначено до відбуття - покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 10 днів. Запобіжний захід ОСОБА_1 , до набрання вироком Святошинського районного суду міста Києва від 23.11.2020 законної сили, змінено на особисте зобов`язання, звільнено цим вироком останнього з-під варти в залі суду та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк відбування покарання ОСОБА_1 визначено рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вирокуКиївського апеляційного суду від 05.04.2021

Згідно вироку Святошинського районного суду міста Києва від 23.11.2020, ОСОБА_1 , вчинив два епізоди заволодіння чужим майном, зокрема : 1) 25.03.2020 на суму 13000 грн.; 2) 05.04.2020 на суму 14000 грн.

ВирокомСвятошинського районного суду міста Києва від 05.10.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яким призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року та вироком Київського апеляційного суду від 05.04.2021, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 залишено без змін тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України. Строк відбування покарання ОСОБА_1 визначено обчислювати з 26.08.2021, тобто з моменту його фактичного затримання.

Згідно вироку Святошинського районного суду міста Києва від 05.10.2021, ОСОБА_1 , вчинив викрадення майна, зокрема : 23.07.2021 на загальну суму 4599 грн.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць станом на 01 січня встановлений в розмірі - 1762 грн.

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 2018 в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить 881 грн. (1762/100*50).

Таким чином, дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала у 2018 році 1762 грн. (881*2);

Зміна розміру вартості викраденого чужого майна, за яким таке викрадення вважається дрібним з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП.

За таких обставин, вчинене 02.08.2018 ОСОБА_1 правопорушення за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 14.11.2018 року підлягає декриміналізації та за його вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Інші кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_1 декриміналізації не підлягають, оскільки вартість майна, яким незаконно заволодів останній перевищувала 2 неоподатковуваних мінімуму доходів громадян на момент вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2020 у справі №759/6999/20 (кримінальне провадження №0001845) ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений, і змінений вже вироком цього суду від 23.11.2020 на особисте зобов`язання.

За таких обставин, засудженому у строк покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 10.09.2020 по 23.11.2020 включно, та з 26.08.2021 по 05.11.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім цього, підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання ОСОБА_1 в межах кримінального провадження №0002096 26.08.2021 по дату набрання вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2021 законної сили, а саме по 05.11.2021.

З урахування цього, суд звільняє ОСОБА_1 від покарання, призначеного йому вироком Деснянського районного суду м.Києва від 14.11.2018 року та приводить вироки Святошинського районного суду міста Києва від 23.11.2020 з урахуванням вироку Київського апеляційного суду від 05.04.2021 та вирок Святошинського районного суду міста Києва від 05.10.2021 у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, -

п о с т а н о в и в :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від покарання, призначеного йому вироком Деснянського районного суду м.Києва від 14.11.2018 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Святошинського районного судуміста Києва від 23.11.2020 з урахуванням вироку Київського апеляційного суду від 05.04.2021

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 23.11.2020 та вирок Київського апеляційного суду від 05.04.2021 щодо ОСОБА_1 , привести у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024р., виключивши з даного вироку застосування ст. 71,72 КК України для визначення остаточного покарання.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 23.11.2020 з урахуванням вироку Київського апеляційного суду від 05.04.2021 за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 01 (один) рік.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 05.10.2021 щодо ОСОБА_1 , привести у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024р.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 05.10.2021 до покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1 до покарання, призначеного цим вирокомчастково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року та вироком Київського апеляційного суду від 05.04.2021 у виді 01 (одного) року позбавлення волі, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_1 рахувати з дати набрання вироком Святошинського районного суду міста Києва від 05.10.2021 законної сили, а саме : з 05.11.2021.

Зарахувати ОСОБА_1 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 10.09.2020 по 23.11.2020 та з 26.08.2021 по 05.11.2021 з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Панченко