ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/66/25 Справа № 711/389/25 Категорія: ст.ст.176,183 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря прокурора захисників підозрюваного -адвокатів ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Черкаського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційні скарги з доповненнями захисників підозрюваного ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також прокурора у кримінальному провадженні Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2025 року, якою частковозадоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, депутата 8 скликання Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.5 ст.190, ч.1,3,4 ст.358 КК України, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , поданим в рамках кримінального провадження №0000746 від 15 травня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 5 ст.190, ч.2 ст.194, ч.4 ст.296, ч.2 ст.364, ч.ч.1, 3, 4 ст.358 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

В обґрунтування клопотання, зокрема, посилається на те, що ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим розслідування час, не пізніше вересня 2019 року, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок державних коштів, розпорядником яких є ПрАТ «НЕК Укренерго», шляхом введення в оману службових осіб постачальника універсальних послуг - ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», достовірно знаючи, що купівля електричної енергії у побутових споживачів, які виробляють її генеруючими установками приватних домогосподарств, здійснюється за значно вищим тарифом, аніж у суб`єктів господарювання, які виробляють її на об`єктах електроенергетики, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 й невстановленими службовими особами Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (далі - Спаська сільська рада) й Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (далі Миколаївська сільська рада), використовуючи завідомо підроблені офіційні документи, а саме довідки та технічні паспорти на неіснуючі житлові будинки, забезпечив здійснення їх державної реєстрації, чим створив умови для подальшого укладання договорів купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватними домогосподарствами за викладених у клопотанні обставин.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2025 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 - задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 березня 2025 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн., у разі внесення якої ОСОБА_10 буде звільнено з-під варти, якщо відносно нього не діє інша ухвала, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та покладено на підозрюваного ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати вчасно за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із встановленими та доведеними органом досудового розслідування до його відома свідками у кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_10 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та прийняти нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування без визначення застави.

В обгрунтування скарги зазначає про те, що усвідомлюючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , а також покарання, передбачене кримінальним законом, в разі доведення його вини, останній може ухилятись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому відносно підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки, на думку прокурора, обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання цілей кримінального провадження.

Вважає необгрунтованим висновок слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання існуючим ризикам, оскільки матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б підтверджували неможливість перебування підозрюваного ОСОБА_10 під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких, посилаючись на порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при її постановленні, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_10 міри запобіжного заходу.

В обгрунтування скарги, зокрема, зазначає про те, що слідчим суддею при розгляді клопотання не було враховано, що повідомлення про підозру ОСОБА_10 , зроблене у кримінальному провадженні за ч.5 ст.190 КК України до ЄРДР станом на 16 січня 2025 року внесене не було.

Також зазначає, що слідчим суддею не було взято до уваги доводи сторони захисту про невідповідність постанови заступника Генерального прокурора від 06 грудня 2023 року про зміну територіальної підслідності, а також проігноровані доводи сторони захисту про неналежність висновків судових експертиз.

Вказує, що суддею були проігноровані заперечення сторони захисту про те, що строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчилися ще в 2021 році і в матеріалах відсутні процесуальні рішення щодо продовження строків досудового розслідування відповідно до ч.1 ст.219, ст.294 КПК України з урахуванням положень ст. 5 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у разі, якщо суд не знайде підстав для її скасування, просить зменшити розмір застави відповідно до ч.5 ст.182 КПК України та встановити її у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що слідчим суддею при розгляді клопотання не було звернуто увагу на те, що підозра ОСОБА_10 була пред`явлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, яка, в подальшому, буде оскаржуватись стороною захисту.

Сторона захисту вважає, що на момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_10 не набув статусу підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону при її постановленні, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив її скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_10 інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що слідчим суддею при розгляді клопотання не було взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а також зазначає про те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Також захисник підозрюваного в апеляційній скарзі зазначає про те, що слідчим суддею при розгляді клопотання не було звернуто увагу на те, що під час вручення клопотання про застосування запобіжного заходу відбулось грубе порушення права на захист ОСОБА_10 , передбачене ст.59 Конституції України, оскільки після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.190 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, відповідно до вимог ч.1 ст.52 КПК Укаїни, участь захисника є обов`язковою і забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного, проте, цього зроблено не було.

Окрім цього вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу не містить жодних відомостей, які б обгрунтовували необхідність застосування до ОСОБА_10 виключного запобіжного заходу та грунтується лише на припущеннях, які є об`єктивно нічим не доведеними.

Звертає увагу та просить апеляційний суд врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, наявність в нього родини та утриманців, малолітньої дитини, яка потребує участі в її вихованні, репутацію, заслуги підозрюваного і наявність досягнень перед суспільством і краіною, який бере активну участь у соціальних заходах, є організатором спонсорських заходів на підтримку закладів освіти, а за часи повномаштабного вторгнення займається активною підтримкою військовослужбовців та їх родин.

Окрім цього, захисник вказує на незадовільний стан здоров`я підозрюваного, а саме діагностовану гіпертонічну хворобу та постійні скарги на погіршення самопочуття за місцем відбування покарання: арештний дім ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисників підозрюваного ОСОБА_10 на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, які наполягали на їх задоволенні та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг захисників підозрюваного ОСОБА_10 та підтримав подану ним апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України передбачено, що основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі дослідив усі обставини справи та дійшов до переконання про наявность ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_10 переховуватися від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідивши фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, які належать до категорії тяжких, санкція одного з яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, розмір шкоди у завданні, якої він підозрюється, становить 1 106 301, 99 грн., що у більш ніж шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим завдав державі в особі ПрАТ «НЕК «Укренерго» матеріальної шкоду на вказану суму, а також те, що ОСОБА_10 з метою ухилення від слідства та суду має реальну можливість змінити місце свого перебування, знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, незаконно вплинути на учасників кримінального провадження, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування, в тому числі, щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

На основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, з чим також погоджується і колегія суддів.

Є необгрунтованими посилання прокурора в апеляційній скарзі на безпідставне визначення слідчим суддею ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки згідно положень ч.3 ст.183 КПК Ураїни слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбаченим цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Оскільки таких випадків в рамках вказаного кримінального провадження не встановлено, слідчий суддя аргументовано і правильно визначив ОСОБА_10 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Є необгрунтованими посилання захисників підозрюваного ОСОБА_10 в апеляційних скаргах на необгрунтованість врученої ОСОБА_10 підозри, оскільки слідчий суддя правильно констатував в своїй ухвалі, що на даний час він не вправі вирішувати питання, які повинні вирішуватися під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Також є необгрунтованими посилання захисника підозрюваного в апеляційній скарзі на порушення права підозрюваного на захист, яке полягало в тому, що під час вручення підозри та клопотання про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_10 не був забезпечений захисником, оскільки вказані дії не є в контексті вимог кримінального процесуального законодавства такими, які проводяться із обов`язковим залученням захисника, а тому не можуть вважатися такими, що потягнули за собою порушення прав підозрюваного на захист.

Також є необгрунтованими посилання сторони захисту на неврахування слідчим суддею при розгляді клопотання того факту, що повідомлення про підозру ОСОБА_10 , зроблене у кримінальному провадженні за ч.5 ст.190 КК України, до ЄРДР станом на 16 січня 2025 року внесене не було,оскільки вказані посилання спростовуються наявними матеріалами справи.

Разом з тим, щодо визначення слідчим суддею розміру застави, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Визначаючи розмір застави, який необхідно встановити, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Мангурас проти Іспанії", "Істоміна проти України", гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума застави повинна бути оцінена враховуючи особу самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини в професійному середовищі, яке сформувало обставини для такої діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у разі неявки в судове засідання, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у підозрюваного.

Отже, розмір застави повинен бути достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу. При цьому, не допускається встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави і перетворюється на безальтернативне ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою. Серйозність звинувачень проти підозрюваного, як і його статки не можуть бути вирішальними факторами, що виправдовують суму застави.

На думку колегії суддів, визначений слідчим суддею розмір застави є невиправданим за наявних обставин. При цьому, вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім, а також прийнятним, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та відомостей щодо сімейного, майнового та соціального стану підозрюваного ОСОБА_10 , тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку, що необхідно визначити розмір застави, що не виходить за межі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та становить 908 400 грн., оскільки, такий розмір застави для підозрюваного не буде занадто надмірним і неспівмірним, буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_10 процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. ст. 178, 182, 183 КПК України.

Визначений розмір застави та порядок її сплати під час перебування під вартою на переконання апеляційного суду, в змозі урівноважити інтереси сторін щодо запобігання вчиненню дій, спрямованих на перешкоджання розслідуванню кримінального провадження з одного боку та щодо забезпечення можливості захищатися від кримінального переслідування належним чином - з іншого.

Колегія суддів вважає, що визначений розмір застави є виправданим на даній стадії кримінального провадження, а в подальшому, в ході встановлення нових обставин кримінального правопорушення, такий розмір може бути переглянутим з огляду на ці обставини з урахуванням норм кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, доводи апеляційних скарг захисників підозрюваного ОСОБА_10 щодо можливості застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є частково слушними та підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд апеляційної інстанції не вважає за можливе застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки вважає, що дієвим стримуючим фактором у даному випадку виступатиме фінансова складова у виді застави, можливість внесення якої визначається судом.

Доводи про наявність у ОСОБА_10 захворювань та необхідності лікування слід відхилити, оскільки достатніх даних, які б перешкоджали підозрюваному перебувати в умовах слідчого ізолятору на час винесення ухвали, матеріали клопотання не містять.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді змінити в частині визначення підозрюваному ОСОБА_10 розміру застави, зменшивши її розмір до 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182-183 та ст.ст.404, 405, 407, 409, 411,418, 419, 422-1 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги з доповненнями захисників підозрюваного ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2025 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК Українии змінити в частині визначення розміру застави, зменшивши її розмір до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

В решті ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4