ЄУН № 331/4934/23
Провадження № 1-кп/337/57/2025
УХВАЛА

22 січня 2025 року місто Запоріжжя

Колегія суддів Хортицького районного суду міста Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 про зменшення розміру застави у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням в порядку статті 201 КПК України про зменшення розміру застави, просить суд зменшити розмір застави з 1500 до 300 прожиткових мінімумів, тобто до 906 000 гривень, замість попередньо визначених 4 542 000 гривень. Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що чинний запобіжний захід, тримання під вартою з можливістю внесення надмірно високої застави, є необґрунтованим, оскільки немає доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що ОСОБА_6 має позитивну характеристику, стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також проблеми зі здоров`ям, зокрема гіпертонію, цукровий діабет та онкологічне захворювання, які підтверджуються медичними документами. Захисник зазначає, що прокурор не надав жодних документально підтверджених доказів ризиків втечі обвинуваченої, тиску на свідків чи перешкоджання розгляду справи. Навпаки, за словами захисту, тривалість перебування під вартою (понад 19 місяців), відсутність адміністративного впливу після звільнення обвинуваченої з посади судді, а також завершення допиту свідків і дослідження доказів обвинувачення спростовують необхідність застосування суворого запобіжного заходу. Також посилається на міжнародні стандарти у сфері прав людини, рішення Європейського суду з прав людини та національне законодавство, які вимагають пропорційності заходів обмеження свободи. Він наголошує, що тримання під вартою має застосовуватись лише у випадках, коли інші запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку. На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_8 просить суд врахувати відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, і зменшити розмір застави до 300 прожиткових мінімумів.

В судовому засіданні обвинувачена та її захисники клопотання про зменшення застави підтримали, просили суд його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, вважає його безпідставним.

Вирішуючи клопотання обвинуваченої про зменшення застави, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

В подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався судом, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави судом не визначався.

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 28.03.2024 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 9 084 000 гривень.

У подальшому ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2024 року розмір застави як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід був зменшений до 2700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 8 175 600 гривень. Ухвалою від 02.10.2024 року розмір застави був зменшений до 2300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 6 964 400 гривень. 21.11.2024 року суд зменшив заставу до 1900 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5 753 200 гривень. 18.12.2024 року суд зменшив заставу до 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 542 000 гривень.

При перегляді в апеляційному порядку ухвали суду від 29.08.2024 року, Дніпровський апеляційний суд в своїй ухвалі від 08.01.2025 року надав оцінку доводам обвинуваченої та її захисника щодо непомірного на думку захисту розміру застави. Суд апеляційної інстанції визнав доводи обвинуваченої про непомірність визначеного судом розміру застави необґрунтованими, мотивувавши своє рішення тим, що з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , зменшений судом розмір застави до 2700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не є для неї завідомо непомірним та здатен забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків, що не суперечить вимогам ст. 182 КПК України.

Суд вже неодноразово надавав оцінку обставинам, на які посилається захисник ОСОБА_8 у своєму клопотанні, таким як характеристика особи обвинуваченої, наявність постійного місця проживання, звільнення з посади, відсутність офіційного доходу. Тому суд відхиляє доводи захисника, яким вже надавалась оцінка судом під час розгляду аналогічних клопотань у попередніх судових засіданнях.

Так само, суд під час розгляду попередніх клопотань сторони захисту про зменшення застави взяв до уваги, що свідки сторони обвинувачення вже були допитані судом, внаслідок чого припинив існувати ризик незаконного впливу на них.

Разом з тим, суду надані медичні документи, яким попередньо суд не надавав оцінку. Так, захисник посилається на те, що стан здоров`я ОСОБА_6 перешкоджає утримувати її під вартою, оскільки обвинувачена має ряд тяжких хронічних захворювань.

Оцінивши та проаналізувавши надані захисником медичні документи, суд вважає їх такими, що не доводять факт неможливості тримання ОСОБА_6 під вартою.

По-перше, у таких медичних документах, як висновки ультразвукового дослідження, комп`ютерної томографії зазначено, що вони не є діагнозом та потребують роз`яснення лікаря у відповідності до клініко-лабораторних даних.

По-друге, результати медичних досліджень датовані 2017, 2018, 2021, 2023 роками, тому в певній мірі втратили свою актуальність та не надають відомості про стан здоров`я обвинуваченої.

По-третє, у медичних документах немає конкретних висновків про те, що ОСОБА_6 потребує негайної медичної допомоги або лікування. При цьому, у висновках лікаря-терапевта за 2023 рік, зазначено, що загальний стан обвинуваченої відносно задовільний, вона потребує ЛФК та дихальні вправи.

З урахуванням наведених вище обставин, а також, що інформація про стан здоров`я обвинуваченої не є новою і актуальною, існувала як на момент застосування запобіжного заходу, так і на момент зменшення застави, а за час утримання ОСОБА_6 під вартою не підтверджено погіршення жодного із показників її стану, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів сторони захисту, у зв`язку із цим у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про зменшення розміру застави відмовляє.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів сторони захисту, у зв`язку із цим у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про зменшення розміру застави відмовляє.

Керуючись статтею 201 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 про зменшення розміру застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 23.01.2025 року о 11-50 годині.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

суддя: ОСОБА_2

суддя: ОСОБА_3