Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1247/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/341/25
Категорія ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції м. Житомирі матеріали кримінального провадження №283/1247/15-к за апеляційною скаргою прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 28 листопада 2024,

в с т а н о в и в :

цією ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000851 від 27.11.2014 за обвинуваченням ОСОБА_8 за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України - закрито.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 скасовано.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування на суму 10750 грн. 89 коп. віднесено на рахунок держави.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, а своїм рішенням призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції. При цьому, наголошує, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, залишив поза увагою фактичні обставини справи, процесуальну поведінку сторони захисту у ході судового розгляду, а також обвинуваченого. Так, встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке згідно санкції ч. 2 ст. 115 КК України, передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, в свою чергу, ці особливо тяжкі злочини вчинив стосовно двох потерпілих жінок похилого віку, пенсіонерок. Крім того, провадження слухалась судом неодноразово, третім складом суду з лютого 2023 року, і за цей час в обвинуваченого змінилось чотири адвокати. Звертає увагу, що саме через неодноразову неявку за викликом до суду без поважних причин та наявністю ризику перешкоджання кримінальному провадженню, головуючим суддею Корольовського районного суду м.Житомира 17.05.2024 застосовано запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту, який у подальшому продовжено до 01.12.2024. Звертає увагу, що обвинувачений вину не визнав, не розкаявся. Наголошує, що потерпіла від розбійного нападу ОСОБА_11 двічі давала показання в суді, проте померла, не дочекавшись справедливого покарання для кривдника, не отримав належної сатисфакції і потерпілий ОСОБА_12 , який переніс моральні страждання у зв`язку зі смертю своєї матері ОСОБА_13 . В свою чергу, потерпілі у судових засіданнях наполягали на суворій мірі покарання ОСОБА_8 . Під час розгляду клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності, потерпілий ОСОБА_12 підтримав думку прокурора, заперечив щодо закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. За таких обставин судом передчасно та необґрунтовано прийнято рішення про застосування давності у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , з огляду на ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, позицію потерпілого та інших фактичних обставин провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Так, приписами ч.1 ст.370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На переконання апеляційного суду наведених вимог законну судом першої інстанції дотримано не було.

В свою чергу, за змістом ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З аналізу законодавства, що регулює питання звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження слідує, що строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної положеннями ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Положення ч.4 ст.286 КПК України і ст.49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Як встановлено апеляційним судом, під час судового розгляду провадження №283/1247/15-к захисником обвинуваченого ОСОБА_8 до суду першої інстанції подано клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000851 від 27.11.2014.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , з дня вчинення яких і до дня постановлення оскаржуваного судового рішення, минуло більше 10 років, обвинуваченим та його захисником було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.106 КК України, не зупинявся і не переривався, а тому наявні правові підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно останнього.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, відповідно до ст.12 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є особливо тяжкими.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, яка діяла на момент вчинення злочинів, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

При цьому, згідно ст.106 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності - 10 років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

В той же час, апеляційний суд враховує, що передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.

Так, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

При цьому, під час апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції встановлені обставини, які, на переконання апеляційного суду, залишилися поза увагою суду першої інстанції, та мають вирішальне значення при вирішенні питання звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а саме підтверджені факти ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від явки до суду.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження №5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо)… Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство... При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Матеріали провадження свідчать, що судовий розгляд провадження відносно ОСОБА_8 був неодноразово відкладений з причини неявки обвинуваченого в судове засідання.

При цьому, суд першої інстанції вочевидь вбачав ознаки ухилення від суду у такій процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового розгляду, унаслідок якої неодноразово відкладались судові засідання у зв`язку з чим застосував, приводи та передбачені кримінально-процесуальним законом заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема застосувавши міру запобіжного заходу обвинуваченому домашній арешт, як і неодноразово продовжуючи цю міру запобіжного заходу, в останнє 03.10.2024.

Тобто, факт ухилення від суду обвинуваченого зафіксовано у відповідних процесуальних рішеннях суду із вжиттям відповідних заходів задля явки його до суду та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, апеляційний суд вбачає ознаки умисного ухилення від суду у процесуальній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, що було відомо і суду першої інстанції, проте залишилося без відповідної юридичної оцінки останнім.

Крім того, суд першої інстанції не перевірив факт невчинення ОСОБА_8 протягом 10-річного строку нового злочину певного ступеня тяжкості.

З урахуванням цього, підстав визначених п.4 ч.1 ст.49, ч.2 ст.106 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, з огляду на встановлені факти умисного ухилення від суду, не вбачається.

При цьому, згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід врахувати вищенаведене та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 28 листопада 2024, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №0000851 від 27.11.2014 за обвинуваченням ОСОБА_8 , закрито, - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :