печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0001536 від 23.08.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0001536 від 23.08.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001536 від 23.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 володіючи організаторськими здібностями та якостями лідера, керуючись корисливим мотивом і прагнучи отримання стабільного незаконного прибутку, у достовірно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.08.2023, вирішив створити та очолити стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного обігу психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які полягали у незаконному виготовленні, придбанні, перевезенні, зберіганні та пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін на території України.

ОСОБА_7 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим потребує чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійким ієрархічним об`єднанням - злочинною організацією, до складу якої в різний час, окрім ОСОБА_7 , ним особисто з їх подальшим погодженням було залучено: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених на цей час, досудовим розслідуванням, осіб.

Відповідно до плану створення та діяльності злочинної організації ОСОБА_7 розподілив ролі та функції між співучасниками вчинення злочинів, а також розробив механізм і ієрархічну структуру підпорядкування членів злочинної організації, визначивши окремі структурні частини злочинної організації та керівників цих частин.

Так, найвищу ланку у злочинній організації ОСОБА_7 відвів собі, як організатору злочинної організації та її вищому керівнику, а також ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , на рівні з собою визначив роль керівників злочинної організації, які безумовно, чітко і своєчасно повинні були виконувати всі вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , настанови та вимоги. При цьому саме ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мав визначати напрямки злочинної діяльності, ролі співучасників, ієрархічне положення кожного з них, розробляти плани вчинення злочинів, координувати їх злочинну діяльність згідно з ієрархічною побудовою організації, приймати рішення про включення до складу злочинної організації нових членів, здійснювати контроль за їх діяльністю через підпорядкованих безпосередньо йому членів, за необхідності особисто приймати участь у вчиненні злочинів, розподіляти отримані злочинним шляхом кошти.

Крім того, ОСОБА_7 , як організатор злочинної організації поклав на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обов`язок процесу виготовлення психотропної речовини. Окрім цього, на останніх покладався обов`язок в придбанні, перевезенні до місця знаходження приміщення, спеціально обладнаного для виготовлення психотропної речовини, прекурсорів та інших речовин, які були необхідними для її виготовлення, їх зберігання та подальшого виготовлення у разі необхідності психотропної речовини з метою її подальшого збуту відповідними учасниками структурних частин злочинної організації.

Друга ланка у злочинній організації була відведена особам, яких керівники злочинної організації визначили збувачами психотропних речовин на території м. Дніпро (далі - збувачі) з метою організації безперебійного ведення злочинної діяльності.

На збувачів, зокрема покладався обов`язок з пошуку клієнтів, залежних від вживання психотропних речовин осіб, яким за грошові кошти, здійснювався збут таких речовин шляхом передачі з рук в руки, а в окремих випадках шляхом переведення грошових коштів на підконтрольні карткові рахунки збувачів.

Вказані особи, безпосередньо підпорядковувались старшим своїх груп та керівникам структурних частин злочинної організації, підшуковували залежних від вживання психотропних речовин осіб, яким їх реалізовували. Звітували перед керівниками про кількість реалізованих психотропних речовин, про їх залишок, здійснювали замовлення поставок, передавали грошові кошти отримані від їх збуту.

Досудовим розслідуванням зокрема встановлено, що збувачами психотропних речовин є: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Таким чином, створена ОСОБА_7 злочинна організація, завдяки розробленим ним структурними підрозділами та учасниками, убезпечувала себе від викриття і діяла на території м. Дніпро та Дніпропетровської області в наступному складі учасників: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

Створена ОСОБА_7 злочинна організація, характеризувалася стійкістю, ієрархічністю, об`єднанням значної кількості учасників, при цьому ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 здійснював керівництво та координацію злочинної діяльності усіх учасників та забезпечував безперервне функціонування злочинної організації.

Так, ОСОБА_5 , як учасник злочинної організації, виконувала такі функції:

- у 2023 році, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше серпня місяця 2023 добровільно вступила до складу злочинної організації;

- приймала участь у незаконному зберіганні та перевезенні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін;

- безпосередньо збувала виготовлену психотропну речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін;

- здійснювала фасування та формування доз психотропної речовини та їх збут серед наркозалежного населення м. Дніпро Дніпропетровської області;

- звітувала про кількість збутої психотропної речовини, її залишок, кількість отриманих грошових коштів, здійснювала замовлення психотропної речовини та її зберігання з метою подальшого збуту.

18.07.2024, в межах кримінального провадження № 0001536 від 23.08.2023, ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.07.2024, в межах кримінального провадження № 0001536 від 23.08.2023, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

19.07.2024 підозрюваній ОСОБА_5 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід - тримання під вартою до 15.09.2024 включно.

02.09.2024 постановою заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 18.10.2024.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень (злочинів), є зібрані в ході досудового розслідування докази.

Слідчий вказує, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 , крім того органом досудового розслідування зібрано докази винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, проте для завершення досудового розслідування необхідно виконати значний обсяг слідчих та процесуальних дій на проведення яких потрібен додатковий час, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для виконання завдань кримінального провадження, виникла необхідність у продовженні дії запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

В судовому засіданні захисник заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши про безпідставність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із відсутністю ризиків заявлених прокурором, які обумовлюють можливість застосування найсуворішого запобіжного заходу, вказавши на необґрунтованість пред`явленої підозри. Просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрювана у судовому засіданні підтримала позицію свого захисника, зазначила про наявність малолітньої дитини.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001536 від 23.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України.

18.07.2024, в межах кримінального провадження № 0001536 від 23.08.2023, ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.07.2024, в межах кримінального провадження № 0001536 від 23.08.2023, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

19.07.2024 підозрюваній ОСОБА_5 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід - тримання під вартою до 15.09.2024 включно.

02.09.2024 постановою заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 18.10.2024.

З матеріалів клопотання вбачається, що у даному кримінальному провадженні виконано значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів у ньому, проте, закінчити розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 немає можливості, оскільки з метою повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах.

Слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування та існує потреба в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, у зв`язку із чим 02.09.2024 постановою заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 18.10.2024.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України

При продовжені строку дії застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваної у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та у вчиненні злочину передбаченого статтею 255 Кримінального кодексу України, слідчий суддя вважає за можливе не визначати підозрюваній розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 09.11.2024 включно, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001536 від 23.08.2023.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1