27 лютого 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який здобув вищу освіту, неодруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,
25.02.2025 захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в якому просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на заставу. Клопотання вмотивоване ним тим, що заявлені стороною обвинувачення ризики відсутні. За час тримання обвинуваченого під вартою в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» стан здоров`я останнього погіршився. Обвинувачений потребує медичного обстеження, яке неможливо провести в умовах слідчого ізолятора. Обвинувачений не переховувався від органу досудового розслідування до моменту його затримання, має постійне місце проживання, двох неповнолітніх дітей на утриманні, є людиною з інвалідністю. На переконання захисника, запобіжного заходу у вигляді застави буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Обвинувачений та захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника ОСОБА_5 та просили його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою без визначення застави. Клопотання прокурора вмотивоване тим, що раніше заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися. Продовження строку тримання обвинуваченого під вартою необхідне для забезпечення контролю за його місцем перебування, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, унеможливлення вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Потерпілий в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив.
Представник потерпілого підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити. В задоволенні клопотання захичника просила відмовити, посилаючись на те, що ризики, існування яких було втсановлено під час вирішення питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, продовжують існувати та не зменшилися.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінально провадження в межах вирішуваних клопотань, суд доходить наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2024 до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 24.08.2024. Строк тримання підозрюваного під вартою на стадії досудового розслідування неодноразово продовжувався.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2024 продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою до 24.01.2025 із визначенням застави в розмірі 242240,00 грн.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05.12.2025 вищезазначену ухвалу слідчого судді скасовано та постановлено нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою задоволено, продовжено строк тримання останнього до 24.01.2025 без визначення розмір застави.
Ухвалою суду від 16.01.2025 продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою без визначення застави до 16.03.2025.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Частиною ч. 1 ст. 201 КПК України передбачено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурором наведено достатню кількість переконливих доводів того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КК України, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати.
Обвинувачений, усвідомлюючи суворість покарання, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
З тією ж метою обвинувачений може чинити тиск на потерпіого та свідків, які ще не допитані судом, схиляючи їх до надання неправдивих показань або відмови від давання показань.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, забезпечує можливість перешкодити обвинуваченим інтересам правосуддя, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 наразі є виправданим та відповідає виключності даного запобіжного заходу.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, визначення застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, законодавцем віднесено до дискреційних повноважень суду. З урахуванням конкретних обставин справи, суд не позбавлений процесуальної можливості визначити такий альтернативний запобіжний захід.
У розділі 2.2 постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» зазначено, що слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання про продовження тримання під вартою слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.
Європейський Суд з прав людини орієнтує національні суди при прийнятті рішення про продовження тримання під вартою розглянути альтернативні засоби забезпечення явки особи до суду. Зокрема, у рішенні у справі «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року Європейський суд з прав людини встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку із тим, що рішення суддів про продовження строку тримання під вартою не містили належних і достатніх підстав для такого тримання та національні суди не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів. У справі «Третьяков проти України» від 29 вересня 2011 року Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.
Вирішуючи питання щодо можливості визначення обвинуваченому застави, суд враховує, що ОСОБА_7 утримується під вартою з 26.06.2024, тобто вісім місяців.
Суд також враховує те, що заявлений стороною обвинувачення ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого істотно зменшився після допиту останнього судом.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе визначити обвинуваченому розмір застави.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначаючи розмір застави, суд враховує встановлені обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованому обвинуваченому кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, встановлені ризики, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність у обвинуваченого судимостей, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання.
На переконання суд, застава в розмірі 80-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
З огляду на викладене, клопотання захисника про зміну запобіжного та клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 32, 34, 177-178, 183-184, 194, 331, 369-372, 392-393 КПК України, суд
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою у Державній установі «Запорізькій слідчий ізолятор» до 27 квітня 2025 року.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:
-прибувати до суду за вимогою;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Встановити строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу до 27 квітня 2025 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Повний текст ухвали складений 03 березня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1