Справа № 643/5703/25
Провадження № 1-кс/643/1891/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000415 від 25.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000415 від 25.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Харківської обласної прокуратури.

В ході досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи тимчасово звільненим наказом начальника ГУНП в Харківській області № 39 від 20.01.2023 з органів Національної поліції, оскаржуючи вказане рішення у судовому порядку, не маючи постійного джерела доходу, на початку травня 2023 року, однак не пізніше 09.05.2023, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, будучи колишнім працівником органів Національної поліції України (далі НПУ) та достовірно обізнаним про встановлений законодавством України порядок реагування працівниками НПУ в разі виявлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, а також про наслідки застосування санкцій адміністративно - та кримінально-правового характеру за вчинення відповідних правопорушень, маючи корисливий намір, спрямований на заволодіння майном інших осіб, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, а саме скоєнням в умовах воєнного стану особливо тяжких злочинів проти власності - вимагання грошових коштів від осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, з погрозою обмеженням прав, свобод і законних інтересів таких осіб, а також розголошення відомостей, які останні бажають зберегти в таємниці.

Так, розробивши злочинний план, колишній працівник НПУ - ОСОБА_4 вирішив залучити до здійснення злочинної діяльності раніше знайомих йому осіб, а саме цивільних осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 09.05.2023, фактично затримавши ОСОБА_8 , який здійснював придбання та зберігання наркотичних засобів, застосовуючи погрози обмеженням прав, свобод і законних інтересів останнього, а також розголошенням відомостей, які останній бажає зберегти в таємниці, вимагали та отримали грошові кошти в розмірі 76000 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , 27.09.2023, фактично затримавши ОСОБА_9 , який здійснював придбання та зберігання наркотичних засобів, застосовуючи погрози обмеженням прав, свобод і законних інтересів останнього, а також розголошенням відомостей, які останній бажає зберегти в таємниці, вимагали та отримали грошові кошти в розмірі 39500 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 , оскарживши в судовому порядку наказ начальника ГУНП в Харківській області про його звільнення, з 08.11.2023 був поновлений на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, а з 24.07.2024 призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

Поновившись на службі, в середині серпня 2024 року, однак не пізніше 23.08.2024, точна дата, час та місце під час досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції, здійснюючи функції представника влади та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, приміток до ст. ст. 364, 368 КК України, вже будучи службовою особою, маючи корисливий намір на продовження отримання доходу від злочинної діяльності, отримавши переваги надані йому для виконання службових обов`язків, у вигляді отримання інформації від оперативних джерел, доступу до інформаційних електронних систем, таких як ІПНПУ та інших, а також інформації від спілкування з іншими працівниками поліції, дійсного службового посвідчення працівника НПУ, тощо, усвідомлюючи, що він, діючи самостійно або за попередньою змовою групою осіб, не зможе реалізувати свій злочинний корисливий умисел, розуміючи переваги скоєння кримінальних правопорушень у складі організованої групи, знаючи усі її ознаки, вирішив створити та очолити організовану групу, до складу якої залучив раніше йому знайомого ОСОБА_5 а також цивільну особу - ОСОБА_10 , визначивши спрямованість її злочинної діяльності - вчинення тяжких корупційних злочинів у сфері службової діяльності, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, а також в інтересах третьої особи, з використанням наданого службового становища, вчинене організованою групою.

Так, відповідно до розробленого ОСОБА_4 злочинного плану, члени організованої групи, отримували у невстановлений на цей час спосіб інформацію про збут та купівлю наркозалежними особами у інтернет-ресурсі «Telegram» наркотичних засобів, психотропних речовин та заздалегідь розміщувались неподалік від поштових відділень, терміналів, поштоматів оператора поштового зв`язку ТОВ «НОВА ПОШТА», або в інших місцях розповсюдження наркотичних засобів та психотропних речовин.

Далі, члени організованої групи, впевнившись, що особа отримала посилку із наркотичним засобом чи психотропною речовиною, представляючись працівниками Національної поліції України, здійснювали її фактичне затримання, без складання передбачених законодавством України процесуальних документів.

В разі виявлення ознак правопорушення, маючи корисливий намір на отримання неправомірної вигоди, висловлюючи погрози на адресу затриманої особи щодо притягнення останньої до кримінальної відповідальності, учасники організованої групи вимагали та отримували неправомірну вигоду за неповідомлення про вчинення «затриманими особами» кримінального чи адміністративного правопорушення.

Так, встановлено, що в складі організованої групи, відповідно до вищезазначеного злочинного плану, її учасниками вчинено ряд тяжких корупційних злочинів, зокрема:

- 23.08.2024 неподалік від поштомату ТОВ «Нова Пошта», розташованого поблизу магазину «АТБ» за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 85, здійснивши «затримання» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагали та одержали від останнього неправомірну вигоду в розмірі 50000 грн, за не реєстрацію факту незаконного придбання та зберігання останнім наркотичного засобу;

- 10.09.2024 неподалік від поштомату №45575 ТОВ «Нова Пошта», розташованого біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 23-А, здійснивши «затримання» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вимагали та одержали від його співмешканки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 неправомірну вигоду в розмірі 80000 грн, за не реєстрацію факту незаконного придбання та зберігання останнім наркотичного засобу;

- 10.10.2024 неподалік від поштомату №36300 ТОВ «Нова Пошта», розташованого біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 3, здійснивши «затримання» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вимагали та одержали неправомірну вигоду в розмірі 38000 грн, за не реєстрацію факту незаконного придбання та зберігання останнім наркотичного засобу.

При цьому, грошові кошти отриманні злочинним шляхом, члени організованої групи, а також інші співучасники злочинів, у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, розподіляли між собою.

09.04.2025 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру:

1) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України;

2) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28,

ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України;

3) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28,

ч. 3 ст. 368 КК України;

4) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 189,

ч. 2 ст. 353 КК України;

5) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 189,

ч. 2 ст. 353 КК України.

Того ж дня, вказаних осіб затримано, в порядку ст. 615 КПК України, за підозрою у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Крім того, у вказаному кримінальному провадженні перевіряється можлива причетність інших осіб до вчинення вказаних, а також інших епізодів злочинів, в складі злочинного угрупування.

Також встановлено, що під час затримання ОСОБА_12 , 10.09.2024 неподалік від будинку за адресою: АДРЕСА_1 , учасники організованої групи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 вимагали та отримали від його співмешканки співмешканка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 грошові кошти в розмірі 80000 грн. При цьому, ОСОБА_13 передала частину грошових коштів 20000 грн вказаним особам шляхом здійснення банківського переказу, зокрема, на картку « НОМЕР_1 » відкриту АТ КБ «Приват банк» на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючий за адресою: місце АДРЕСА_3 .

На підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03.04.2025 (справа № 643/5202/25, провадження № 1-кс/643/1724/25), 09.04.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_16 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено предмети, речі документи, які можуть мати значення для досудового розслідування, а саме: Банківську картку « НОМЕР_3 » ОСОБА_17 , яка належить ОСОБА_15 ; Блокнот коричневого кольору із рукописними записами, який належить ОСОБА_15 ; Мобільний телефон meizu m5s imei НОМЕР_4 , imei НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_15 ;Мобільний телефон Nokia 206 imei НОМЕР_6 imei НОМЕР_7 із встановленою сім-картою Київстар НОМЕР_8 .

У зв`язку із тим, що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та містить інші дані, які будуть використані, як доказ факту і обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, постановою слідчого від вказане майно визнано речовим доказом.

Зазначені речі потребують подальшої перевірки шляхом детального огляду, аналізу отриманої інформації та перевірки шляхом проведення подальших слідчих (розшукових) дій, дослідження з участю спеціалістів.

Вилучені мобільні телефони ОСОБА_15 можуть містити відомості, які мають важливе значення для досудового розслідування, а також свідчити про причетність інших осіб до вчиненого злочину. Зокрема, серед відомостей, які можуть мати значення для досудового розслідування, на вказаному мобільному телефоні можуть міститись фото-, відео записи, журнал телефонних дзвінків, SMS, MMS, повідомлення, електронні документи, а також листування яке здійснювалось у месенджерах, тощо, та які містять відомості про готування, вчинення інкримінованого особі злочину, в тому числі відомостей щодо розподілу ролей між співучасниками, а також грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

Вилучені банківські картки можуть свідчити та підтверджувати обставини вчинених злочинів, в частині надходження на них грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

Інші вилучені документи, також мають доказове значення для досудового розслідуванням.

Таким чином, потреба арешту зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважити, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.

Так, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Щодо мети накладення арешту відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, 09.04.2025 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про визнання речовим доказом вилученого майна, оскільки мається необхідність проведення ряду слідчих, процесуальних дій, в тому числі експертних досліджень з вилученим майном.

Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що зазначені предмети, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду слідчих дій, таких як огляд вилученого майна, додаткові огляди, а також в разі необхідності призначення та проведення судових експертиз, таких як комп`ютерно-технічна та ін., які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, разом з клопотанням надав заяву про розгляд клопотання без його участі, враховуючи велике навантаження на органи прокуратури.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_18 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Виходячи зі змісту вимог ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним з яких, згідно з п. 7 ч. 2 вказаної статті, є арешт майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, та є тимчасовим позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи, що у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза перереєстрації права власності на вказане рухоме майно до закінчення розгляду клопотання, тому з метою забезпечення арешту майна є доцільним проводити розгляд даного клопотання без виклику власника майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно, яке належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та яке вилучене за адресою: місце АДРЕСА_3 , а саме: Банківську картку « НОМЕР_3 » ОСОБА_17 ;Блокнот коричневого кольору із рукописними записами, який належить ОСОБА_15 ; Мобільний телефон meizu m5s imei НОМЕР_4 , imei НОМЕР_5 ; Мобільний телефон Nokia 206 imei НОМЕР_6 imei НОМЕР_7 із встановленою сім-картою Київстар НОМЕР_8 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження до скасування у встановленому КПК України порядку, а саме на майно, яке належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та яке вилучене за адресою: місце АДРЕСА_3 , а саме:

- Банківську картку « НОМЕР_3 » ОСОБА_17 ;

- Блокнот коричневого кольору із рукописними записами, який належить ОСОБА_15 ;

- Мобільний телефон meizu m5s imei НОМЕР_4 , imei НОМЕР_5 ;

- Мобільний телефон Nokia 206 imei НОМЕР_6 imei НОМЕР_7 із встановленою сім-картою Київстар НОМЕР_8 .

Визначити місцем зберігання арештованого майна камеру зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (м. Полтава, вул. Гоголя, 25).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1