КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5557/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року, -

за участю:

власника майна - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2024 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 11.01.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone 6S imei: НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та зберіг на собі сліди вчинення злочину, з метою збереження речових доказів із забороною володіння, користування та розпорядження вищевказаного майна.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомилася 30.07.2024 року, а подана апеляційна скарга відповідно до штрих коду, що міститься на конверті 02.08.2024 року.

Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвим порушенням норм КПК України.

Сторона обвинувачення звернулася з клопотанням про арешт тимчасового вилученого майна з пропуском строку встановленого КПК України, який становить 48 годин з моменту вилучення даного майна.

ОСОБА_8 , щодо якого слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку в зазначеній квартирі не проживає та на момент проведення обшуку був відсутній. Мобільний телефон не має жодного відношення до даного кримінального провадження та до ОСОБА_8 .

В судове засідання прокурор не з`явився, жодних клопотань про відкладення судового засідання на адресу Київського апеляційного суду не направляв.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, а також для забезпечення можливості розгляду апеляційної скарги у розумних строк, з метою недопущення затягування розгляду справи, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, власника майна, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000765 від 10.08.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4,5 ст. 185 КК України.

11.01.2024 року в межах кримінального провадження на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено мобільний телефон

IPhone 6S imei: НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

28.06.2024 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно, яке було вилучене 11.01.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone 6S imei: НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та зберіг на собі сліди вчинення злочину, з метою збереження речових доказів із забороною володіння, користування та розпорядження вищевказаного майна.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2024 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 11.01.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone 6S imei: НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та зберіг на собі сліди вчинення злочину, з метою збереження речових доказів із забороною володіння, користування та розпорядження вищевказаного майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкові вимоги, яким має відповідати клопотання арешт майна і перевірку відповідності клопотання вказаним вимогам покладено на слідчого суддю. Серед таких вимог згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України зокрема є те, що клопотання про арешт майна має бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що мобільний телефон IPhone 6S imei: НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

З огляду на те, що дане майно, лише формально визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, без зазначення яким критеріям, визначеним ст.98 КПК України воно відповідає, правові підстави для накладення арешту на даний мобільний телефон були відсутні.

Разом з тим, до матеріалів наданих колегії суддів вбачається, що відповідно до додаткового протоколу огляду від 10.07.2024 року (том 1 ст. 123) в ході якого під час огляду мобільного телефону не виявлено інформації стосовно даної кримінальної справи.

Враховуючи викладені обставини, які свідчать про неповноту і необ`єктивність судового розгляду. Ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 11.01.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone 6S imei: НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та зберіг на собі сліди вчинення злочину, з метою збереження речових доказів із забороною володіння, користування та розпорядження вищевказаного майна, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке було вилучене 11.01.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone 6S imei: НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та зберіг на собі сліди вчинення злочину, з метою збереження речових доказів із забороною володіння, користування та розпорядження вищевказаного майна, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3