Справа № 638/3761/25
Провадження № 1-в/638/333/25
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника «Олексіївської виправної колонії (№ 25)» - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про приведення вироку Красноградського районного суду Харківської області від 18.10.2023 року та вироку Красноградського районного суду Харківської області від 19.02.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов`язки начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» підполковник внутрішньої служби ОСОБА_7 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про приведення вироку Красноградського районного суду Харківської області від 18.10.2023 року та вироку Красноградського районного суду Харківської області від 19.02.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В обґрунтування клопотання зазначає, що в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» відбуває міру покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 19 лютого 2024 року на підставі вироку Красноградського районного судуХарківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано покарання, призначене за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України, у виді 1 року обмеження волі, та визначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання відраховувати з дня фактичного затримання - 13 листопада 2023 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до набрання вироком законної сили. Початок строку відбування покарання: 13 листопада 2023 року. Кінець строку: 13 лютого 2029 року. Вирок набрав законної сили: 30 травня 2024 року. Відповідно до мотивувальної частини вироку від 18 жовтня 2023 року Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: 08.09.2023 року на суму 2160 грн 00 коп. Відповідно до мотивувальної частини вироку від 19 лютого 2024 року Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: 13.11.2023 року на суму 2066 грн 00 коп. Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX) особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з вищевикладеним виконуючий обов`язки начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» підполковник внутрішньої служби ОСОБА_7 просить звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18.10.2023 року; виключити з вироку Красноградського районного суду Харківської області від 19.02.2024 року посилання на приписи ст. 71, ст. 72 КК України; звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 19.02.2024 року.

Представник «Олексіївської виправної колонії (№ 25)» ОСОБА_5 у судовому засіданні просив задовольнити клопотання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 .

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив задовольнити клопотання та звільнити його від покарання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали клопотання вважає його таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, скоєного 08.09.2023 року на суму 2160,00 грн, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 19 лютого 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, скоєного 13.11.2023 року на суму 2066,00грн, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ст. 71, ст. 72 КК України до покарання за даним вироком приєднано ОСОБА_4 частково покарання, призначене за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, та визначено йому остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено відраховувати з дня його фактичного затримання 13 листопада 2023 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено йому до набрання вироком законної сили

Частина 1 статті 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 0306/7567/12 від 13.01.2021 року вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння, визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно положень ст. 9 КПК України, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян в гривнях у нормі кримінального законодавства здійснюється, виходячи з розміру неоподатковоаного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

На момент вчинення кримінальних правопорушень 13.11.2023 року та 08.09.2023 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становив 2 684,00 грн.

Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18.10.2023 року встановлено, що 08.09.2023 року ОСОБА_4 шляхом обману вмовив потерпілого передати йому в тимчасове користування велосипед марки «Україна», чим завдав матеріальну шкоду останньому на суму 2160,00 грн, що на час вчинення кримінального правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовувався у 2023 році, тому до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 19.02.2024 року встановлено, що 13.11.2023 року ОСОБА_4 викрав велосипед марки «Україна» темно-синього кольору, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 2066,00 грн, що на час вчинення кримінального правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовувався у 2023 році, тому до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21 виснувала, що Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діянь, такі зміни мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну протиправність діяння особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі, меншому аніж встановлено вищезазначеною нормою.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ скасована кримінальна протиправність діянь, за які засуджено ОСОБА_4 , суд вважає клопотання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про приведення вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про приведення вироку Красноградського районного суду Харківської області від 18.10.2023 року та вироку Красноградського районного суду Харківської області від 19.02.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

Привести вирок Красноградського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від покарання, призначеного вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року.

Виключити з вироку Красноградського районного суду Харківської області відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 19 лютого 2024 року посилання на ст. 71, ст. 72 КК України.

Привести вирок Красноградського районного суду Харківської області від 19 лютого 2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від покарання, призначеного вироком Красноградського районного суду Харківської області від 19 лютого 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1