Справа № 203/732/25
Провадження № 1-кп/0203/1196/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши під час судового засідання в залі суду у м. Дніпрі, в порядку дистанційного судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000809 від 26.12.2024 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що на сьогоднішній день не припинили існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду за його відсутності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо продовження строку запобіжного заходу відносно його підзахисного, зазначивши про те, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані. Захисник просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований у м. Торецьк, Донецької області, має постійне місце проживання у м. Могилів-Подільський, Вінницької області.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, визначено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що обвинувачений може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на свою користь.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, обвинувачений офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного джерела доходів, раніше судимий за злочини проти власності, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

Крім того, враховуючи конкретні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке вчинено із застосуванням насильства щодо потерпілих, з огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати обвинуваченому розмір застави при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 15 червня 2025 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1