Справа № 605/107/25
ВИРОК

Іменем України

14 квітня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №605/107/25 про обвинувачення:

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця с.Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2025 року, у достовірно не встановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 13 год 21 хв, у обвинуваченого ОСОБА_3 , який в цей час перебував за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерева у лісі Литвинівського лісництва філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України, що знаходиться у межах території загальнозоологічного заказника місцевого значення Рудники, що розташований неподалік с. Носів Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, для власного використання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 31 січня 2025 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений, взявши із собою металеву сокиру із дерев`яним руків`ям без маркування, направився у напрямку кварталу 54 виділу 4 Литвинівського лісництва філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_3 прибув на територію кварталу 54 виділу 4 Литвинівського лісництва філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України та приблизно о 12 год 30 хв., перебуваючи у кварталі 54 виділу 4 Литвинівського лісництва філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України, що знаходиться у межах території загальнозоологічного заказника місцевого значення Рудники, який розташований неподалік с. Носів Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, та який входить до складу природно-заповідного фонду України, в порушення ст.ст.4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст.ст. 5, 12 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, ст. ст. 3, 9-1, 10, 26 Закону України Про природно-заповідний фонд України, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою металевої сокири із дерев`яним руків`ям без маркування, яка на праві власності належить йому, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб зрубування, здійснив незаконну, самовільну порубку одного дерева породи Граб, діаметром пня 7,5 см, довжиною 6 метрів.

Внаслідок вищезазначеного протиправного діяння, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №575 від 10 травня 2022 року Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природо-заповідний фонд, ОСОБА_3 заподіяв навколишньому природному середовищу шкоду в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області та Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області на загальну суму 2542,40 (дві тисячі п`ятсот сорок дві гривні сорок копійок).

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.246 КК України, тобто незаконну порубку дерева на території природно-заповідного фонду.

Представниками потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано письмові згоди прокурору на укладення ними угоди про визнання винуватості від 21 березня 2025 року та від 10 лютого 2025 року, відповідно.

Під час досудового розслідування 25 березня 2025 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності його захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості, яку разом із обвинувальним актом направлено до суду.

Відповідно до вищезазначеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні. Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч.3 ст.246 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із звільненням останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4 п.1, абзацу 2 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_3 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди, в порядку передбаченому статтями 468-475 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним і прокурором.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні пояснила, що угода про визнання винуватості добровільно укладена між нею та підозрюваним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вона розуміє, що для неї наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження прав на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України.

Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст.470 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що угоду про визнання винуватості укладену між сторонами, необхідно затвердити і призначити обвинуваченому покарання, передбачене ч.3 ст.246 КК України, узгоджене ними.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, що злочин ним вчинений вперше, а також, що вину визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, повністю відшкодував завдані збитки, відсутність обставин, які обтяжують покарання, що в сукупності суд вважає істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого і приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Арешт на стовбур дерева породи граб діаметром 7,5 см, довжиною 6 метрів, який передано на відповідальне зберігання майстру лісу Литвинівського лісництва філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України ОСОБА_8 та поміщено на територію Литвинівського лісництва, а також на сокиру без маркування, яка належить ОСОБА_3 , яку поміщено в полімерний пакет і опечатано паперовою биркою із надписами учасників огляду місця події, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, накладений ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2025 року скасувати.

Речові докази, а саме: один стовбур дерева породи граб, який передано на зберігання майстру лісу Литвинівського лісництва філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України ОСОБА_8 - повернути філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України; сокиру без маркування, яка належить ОСОБА_3 , яку поміщено в полімерний пакет і опечатано паперовою биркою із надписами учасників огляду місця події, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області знищити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 370, 373, 374, 392-395, п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 березня 2025 року укладену між прокурором в кримінальному провадженні начальником Підгаєцького відділу Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 246 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт на свіжозрізаний стовбур дерева породи граб діаметром 7,5 см, довжиною 6 метрів, який передано на відповідальне зберігання майстру лісу Литвинівського лісництва філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України ОСОБА_8 та поміщено на територію Литвинівського лісництва, а також на сокиру без маркування, яка належить ОСОБА_3 , яку поміщено в полімерний пакет і опечатано паперовою биркою із надписами учасників огляду місця події, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, накладений ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2025 року скасувати.

Речові докази, а саме: один стовбур дерева породи граб, який передано на зберігання майстру лісу Литвинівського лісництва філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України ОСОБА_8 - повернути філії Бережанське лісомисливське господарство Державного підприємства Ліси України; сокиру без маркування, яка належить ОСОБА_3 , яку поміщено в полімерний пакет і опечатано паперовою биркою із надписами учасників огляду місця місця події, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області знищити.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий: ОСОБА_1