Справа № 192/2936/24
Провадження № 1-в/192/8/25
Ухвала

Іменем України

06 січня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

14.03.2018 вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

17.10.2019 вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.ч. 1, 2 ст. 70, ч.ч. 1, 2 ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Був засуджений 17.10.2019 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 397, ч. 2 ст. 309, ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 остаточно призначено 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 19.11.2019.

Початок строку: 25.06.2019, кінець строку: 25.12.2025.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України у зв?язку з усуненням караності діяння.

Прокурор посилається на те, що згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2019 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, а також Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно до вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 скоїв крадіжку 07.05.2017 на суму 966,81 грн, що становить менш ніж 2 НМДГ, тобто дані діяння підпадають під дію положень ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 14.03.2018 ОСОБА_4 був засуджений Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Згідно з цим вироком ОСОБА_4 07 травня 2017 року вчинив крадіжку майна на загальну суму 996,81 грн.

17.10.2019 ОСОБА_4 засуджений Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією всього майна. За сукупністю вироків по даному кримінальному провадженню та вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1600 гривень, отже сума податкової пільги складає 800 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1600 грн (800 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_4 майна 07 травня 2017 року на суму 996,81 грн була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 був засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за крадіжку 07 травня 2017 року майна на загальну суму 996,81 грн, тобто суму, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цим вироком за вказане кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1