Справа № 305/1012/24
Провадження по справі № 1-кп/305/150/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області кримінальне провадження №0000235 від 27.03.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженнця с. Ярославка, Шполянського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що 24.02.2024 близько 15:00 години, перебуваючи в с. Лазещина, ур. Козьмещик, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , знаходячись на території кемпінгу, що належить ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «Jeep Grand Cherokee» з н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який перебував у власності ОСОБА_8 , всупереч волі власника автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» з н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , заволоділи транспортним засобом, вилучивши його а саме: сівши за кермо автомобіля ОСОБА_7 встановив контроль над ним а ОСОБА_4 діючи спільно з ОСОБА_9 сів на місце пасажира.

Встановивши контроль над транспортним засобом, ОСОБА_7 за допомогою ключа від замка запалювання привів в дію двигун, та спільно з ОСОБА_4 перемістили автомобіль у просторі, виїхавши з території кемпінгу, на відстань близько 1000 метрів в низ по ґрунтовій дорозі по напрямку до с. Лазещина, однак через технічну несправність, що унеможливлювало його подальший рух, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 покинули автомобіль на узбіччі дороги, в ур. Козьмещик що в межах с. Лазещина, після чого з місця злочину зникнули.

Враховуючи викладене ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 24.02.2024 близько 15:10 години, перебуваючи в с. Лазещина, ур. Козьмещик, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , під час дії на території України правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, та який у подальшому неодноразово було продовжено, зокрема Указом №49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України №3564-ІХ від 06.02.2024, згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено починаючи із 05.30 год. 14.02.2024 строком на 90 діб, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна та особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу після зупинки через технічну несправність автомобіля Jeep Grand Cherokee» з н.з. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_8 , на узбіччі ґрунтової дороги, в ур. Козьмещик що в межах с. Лазещина, Рахівського району Закарпатської області, викрали з салону автомобіля сумку бренду «Louis Vuitton» разом з гаманцем чорного кольору та грошовими коштами у сумі 150 євро, 50 доларів США, та 450 гривень, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на суму 13748,9 гривень.

Враховуючи викладене ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, відповідаючи на питання прокурора та захисника пояснив про обставини вчиненого, щиро розкаявся та запевнив суд, що такого більше не повториться, просив суворо не карати.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, пом`якшуючими обставинами є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також просив врахувати, що матеріальні збитки частково відшкодовані, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушення передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України. А також просив призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК України з урахування положень ст. 69 КК України, а саме двох пом`якшуючих обставин вказаних вище, у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на останнього обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Крім того, прокурор у судовому засіданні вказав, що питання речових доказів, арешту майна, та судових витрат вже вирішено вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 05.07.2024 року, яким засуджено ОСОБА_7 , та додав до матеріалів справи вказаний вирок суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримали думку прокурора.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу по обвинуваченню ОСОБА_4 розглядати без його участі, зазначив, що збитки йому частково відшкодовані, міру покарання залишив на розсуд суду.

В судовому засіданні, окрім допиту обвинуваченого, було досліджено матеріали кримінального провадження № 0000235 від 27.03.2024 року, які підтверджують вину обвинуваченого, а саме: висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1468/24 від 18.03.2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що його підтверджують.

Окрім наведеного, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджено письмові докази, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , з яких встановлено, що останній характеризується задовільно, раніше не судимий, відповідно до медичних довідок на обліку лікарів нарколога, психіатра, фтізіатра не перебуває.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 за обставин, зазначених органом досудового розслідування в обвинувальному акті.

Крім того, обставини викладені в обвинувальному акті вже встановлені вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 05.07.2024 року, яким засуджено ОСОБА_7 , який набрав законної сили 06.08.2024 року. А також даним вироком вирішено питання щодо судових витрат, арешту майна та речових доказів.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю, його дії судом кваліфікуються за ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове відшкодування завданого збитку, вчинення кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, беручи до уваги, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, частково відшкодував завдані збитки, вчинив кримінальні правопорушення у неповнолітньому віці, з урахуванням позиції прокурора та думки захисника, керуючись принципами гуманності та справедливості судового рішення, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, беручи до уваги, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, частково відшкодував завдані збитки, вчинив кримінальні правопорушення у неповнолітньому віці, з урахуванням позиції прокурора та думки захисника, керуючись принципами гуманності та справедливості судового рішення, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, що прямо передбачено санкцією вказаної статті.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також суд враховує, що обвинувачений беззаперечно визнав свою вину, розкаявся, частково відшкодував шкоду потерпілому, кримінальні правопорушення вчинив у неповнолітньому віці, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.ст. 75, 104 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, з покладанням на ОСОБА_4 обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, саме такий вид покарання за даних обставин буде достатнім та необхідним для виправлення й перевиховання обвинуваченого та забезпечить запобігання вчинення ним нових злочинів.

До обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід застосовувався ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду у вигляді особистого зобов`язання, строк якого на даний час сплив та не продовжувався, тому суд вважає за можливе не обирати ОСОБА_4 будь-який запобіжний захід.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 05.07.2024 року, яким засуджено ОСОБА_7 , який набрав законної сили 06.08.2024 року, тому суд не вирішує ці питання даним вироком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч. 2 ст. 289 КК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_4 та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1