справа № 947/2124/25
провадження № 1-кс/947/1010/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

29.01.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_2 , поданою в порядку ст. 303 КПК України в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025 року в провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , в порядку ст. 303 КПК України, подана в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У скарзі із посиланням на ст. 214 КПК України зазначено, що 25 грудня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Територіального Управління ДЕР, розташованого у місті Миколаєві із заявою про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 368 КК України, ознаки яких вбачаються у діях співробітників ВП № 1 ОРУП № 2 ТУ НП в Одеській області. 13 січня 2024 року, з листа керівника Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДЕР у м. Миколаєві ОСОБА_4 , отриманого на електронну пошту, стало відомо, що відомості викладені у заяві ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, і розслідування не розпочато.

Адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд скарги за її відсутністю.

Представник Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Причини неявки до суду не повідомив. Будь-яких заяв по суті скарги чи з процесуальних питань суду не надавав.

Дослідивши подану скаргу та надані в її обґрунтування матеріали, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволені скарги, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За приписами ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Не зважаючи на те, що ст. 214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, виходячи з змісту ч. 5 ст. 214 КПК України, зміст таких відомостей має бути підданий оцінці.

Повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленнях потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Оскільки КПК України надана можливість оскаржити дії слідчого/прокурора, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого/прокурора в результаті такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п. 18 ст. 3 КПК України (визначення основних термінів Кодексу), відповідно до якого, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, - у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Тобто, підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть слугувати не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що є гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу, оскільки безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

З матеріалів, долучених до скарги вбачається, що 28.12.2024 року ОСОБА_3 подав до слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві заяву про вчинення кримінального правопорушення та внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_3 , Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві заявнику 13.01.2025 року було скеровано відповідь, якою повідомлено, що вивченням змісту вищевказаної заяви встановлено, що вона на даний час не містить достатніх об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відтак, проаналізувавши заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень та фактичні обставини справи, слідчий суддя прийшов до висновку, що в них не зазначено об`єктивних даних про вчинення кримінальних правопорушень, досудове розслідування яких здійснюється слідчими органів Державного бюро розслідувань.

Як встановлено, посадовими особами Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві бездіяльності допущено не було: заяву прийнято, зареєстровано та на виконання прийнятого рішення - направлено до УГІ ГУНП в Одеській області для організації службового розслідування, за результатами якого, у разі виявлення ознак кримінального правопорушення, зобов`язано направити відповідні матеріали із повідомленням зворотно до Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Крім того, в ході дослідження заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.10.2024 року (справа № 509/3866/15-ц) було задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на: квартиру та житловий будинок з господарчими спорудами із забороною будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна. А із заяви ОСОБА_3 випливає, що саме під час дії цієї заборони, в грудні 2024 року, він вчинив дії щодо майна будинку (якій є спірним і спір з минулою дружиною ОСОБА_3 на цей час розглядається судом), уклавши певні угоди з метою подальшого заселення сторонніх осіб в спірний будинок, де на цей час проживає минула дружина ОСОБА_3 .

Рішення суду щодо заборон будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна, є чинним.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Зважаючи на наведене, слідчий суддя погоджується з висновками керівника Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 щодо необхідності попередньої службової перевірки, навіть з тою метою, щоб уникнути необґрунтованого процесуального примусу, оскільки безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги, поданої адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст. 303 КПК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1