Справа № 405/7385/24
провадження № 1-кс/405/3074/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 м. Кропивницький

cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора

ВСТАНОВИВ:

25.10.2024 року до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.

Заявниця викликалася до суду, проте у судові засідання неодноразово не з`являлася, надавала до суду заяви про розгляд скарги без її участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. ч. 2, 3 статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Таким чином, слідчим суддею зауважується, що положенням ст. 306 КПК України унеможливлюється розгляд скарги на бездіяльність прокурора без заявника.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

З метою забезпечення права на доступ до правосуддя, на дотримання загальних засад кримінального провадження, слідчим суддею вживалися заходи по призначенню скарги до розгляду, в передбачені КПК України строки. Так, судові засідання щодо розгляду даної скарги призначалися на: 30.10.2024, 12.11.2024 (заявлено судді відвід, в задоволенні якого відмовлено), 03.12.2024, 19.12.2024 року.

Повідомлення про день, час та місце розгляду скарги направлялися судом заявниці систематично.

Отже, заявниця є ініціатором судового розгляду скарги та насамперед мала активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права та процесуальні обов`язки. Але протягом тривалого часу заявниця станом розгляду її скарги не цікавилася, що свідчить про втрату нею інтересу до судового розгляду скарги, а тому слідчим суддею відмічається, що неодноразові неявки у судові засідання ОСОБА_3 та неодноразові направлення нею до суду заяв про розгляд скарги без її участі свідчать про зловживання заявниці, якою подано скаргу своїми правами, а тому беручи за уваги зазначені обставини, слідчий суддя ухвалив здійснити розгляд даної скарги на підставі наявних матеріалів.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; розумність строків.

У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст. 26 КПК України).

Отже, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов думки про наявність підстав для відмови ОСОБА_3 в задоволенні її скарги виходячи з наступного.

В скарзі заявниця вказала, що заява, з якою вона звернулася до прокурора полягає у бездіяльності прокурорів у кримінальних провадженнях №0000043, 60000001 та №0000674, а тому, беручи до уваги доводи заявниці викладені у скарзі, заявниця просила прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, при цьому на підтвердження факту звернення до прокурора з заявою про вчинення кримінального правопорушення заявниця жодного доказу не надала.

Разом з тим, з долученого до скарги листа-відповіді Кіровоградської обласної прокуратури від 18.10.2024 року вбачається, що кримінальні провадження, на які заявниця посилається у своїй скарзі, відповідно до п.2, п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України, закриті.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ч.1 ст. 2 КК України).

Згідно з ч. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Тобто, одним із завдань кримінального провадження є забезпечення, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 року, за № 680/28810, до Реєстру вносяться відомості, зокрема про: повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.2 Порядку). Тобто, вищезгаданим Положенням визначено, що до ЄРДР вносяться відомості саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема щодо бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як зазначено вище кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, кримінальне правопорушення, як соціальне явище, характеризується сукупністю таких обов`язкових ознак: 1) суспільна небезпечність діяння; 2)кримінальна протиправність; 3) караність; 4) винність. При цьому, як вказано в частині 2 ст. 11 КК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, слідчим суддею відзначається, що будь - яке діяння вважається кримінальним правопорушенням тільки тоді, коли йому притаманна сукупність всіх чотирьох обов`язкових ознак, відсутність хоча б однієї з них, не відносить діяння до кримінальних правопорушень. При цьому суспільна небезпечність, як обов`язкова ознака кримінального правопорушення, є самостійною та достатньою підставою, яка виступає індикатором початку застосування процесуальної норми, а саме ч. 1 ст. 214 КПК України. Тобто, заява заявниці, з якою вона звернулася до слідчого повинна була містити у собі хоча б мінімум допустимих ознак, які б вказували на наявність факту кримінального правопорушення. Дана ж заява, яку заявниця додала до скарги на підтвердження факту її звернення до слідчого за своїм змістом таких відомостей не містить.

Отже, з урахуванням зазначеного вище слідчим суддею зроблено висновок про те, що такі словосполучення, як: «заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення» та «обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» зводяться не до звичайних заяв або повідомлень чи обставин, а виключно до тих, що стосуються кримінальних правопорушень.

Стосовно даної скарги, слідчим суддею відмічається, що подана заявницею до прокуратури заява не є заявою про вчинення злочину, в розумінні положення ст. 214 КПК України.

Крім того, отримавши від прокурора письмову інформацію про закриття вказаних вище кримінальних проваджень, заявниця у передбачений законом спосіб могла звернутися зі скаргою на рішення слідчого або прокурора щодо закриття кримінального провадження, що нею зроблено не було.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч. 1 ст. 307 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема про: відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303-307,309 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_4