Справа№534/3292/24
Провадження №1-кп/534/358/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 10 грудня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська, Полтавської області, громадянина України, українця, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді водія-електрика 1 радіостанції радіо взводу роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку, із середньою-спеціальною освітою, інвалідності не має, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в:

27.12.2024 до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні та матеріалами досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 від 17.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №334 від 30.11.2023, солдата ОСОБА_2 , призначено на посаду водія-електрика 1 радіостанції (Р-161A) радіовзводу роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списку особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. За ч. 4 ст. 15 даного закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст.15 цього ж закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч.9 ст.15 зазначеного закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз.2 ч.2 ст.16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, згідно з ч.10 ст.15 цього закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження y праві керування транспортними засобами.

Всупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_2 , у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 17.08.2024, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, через мережу Інтернет замовив у невстановленої слідством особи завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 . При цьому ОСОБА_2 через мережу Інтернет надав вказаній особі фотокартку з власним зображенням, необхідну для виготовлення даного документа, та повідомив свої персональні дані, чим вчинив пособництво у виготовленні підробленого документа.

Після чого, ОСОБА_2 отримав поштою від невстановленої особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 з дозволом керування транспортними засобами категорії «В», видане, згідно його змісту, 04.03.2024 територіальним сервісним центром 1242, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, та містить фотозображення ОСОБА_2 .

Окрім того, 17.08.2024, близько 11 год 25 хв, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, поруч із буд. №1/2 по вул. Космонавтів, під час перевірки у нього документів за порушення правил дорожнього руху працівниками групи реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явив працівнику групи реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на пластиковій основі, видане, згідно його змісту, 04.03.2024 територіальним сервісним центром 1242, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, та містить фотозображення ОСОБА_2 .

Таким чином ОСОБА_2 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі документи і яке надає право, з метою використання його іншою особою, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, а також у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 сь.358 КК України.

Положеннями ч. 2, 3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта прокурором подано клопотання, в якому, посилаючись на безперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, не оспорювання встановлених під час дізнання обставини і згоду з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_2 винуватості у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення із обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У цій заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за відсутності обвинуваченого.

Враховуючи викладене, а також дотримання сукупності умов кримінального процесуального закону, зокрема, передбачених у частині 2 статті 381 КПК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому стст 381-382 КПК України.

Ухвалою від 30.12.2024 Комсомольський міський суд Полтавської області постановив призначити судовий розгляд даного обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження (ч. 2 ст. 382 КПК України).

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його використання; використання завідомо підробленого документа.

Обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, як пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою, за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно з медичною довідкою обвинувачений на обліку в лікаря психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

При обранні міри покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проходження служби, сімейний стан, відсутність на утриманні неповнолітніх дітей, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, стан здоров`я обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчинених ним кримінальних проступків, зокрема щодо повного визнання обвинуваченим своєї вини.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання в межах санкцій ч. 5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу та ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу. Остаточне покарання призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для застосування положень статей 69 та 691 КК України суд не знаходить.

Процесуальні витрати по справі за проведення судово-технічної експертизи у сумі 2650 грн 48 коп., згідно зі ст.122 КПК України слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись стст. 368-370, 373-374, 381-382, ч. 1 ст. 394 КПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання за:

- ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 800 (восьмиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

- ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді штрафу в розмірі 800 (восьмиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 2 650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн 48 (сорок вісім) коп.

Речові докази по справі:

- експертний пакет № 5390747, в якому знаходиться посвідчення водія серії НОМЕР_2 на пластиковій основі, видане згідно його змісту, 04.03.2024 територіальним сервісним центром 1242, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу та містить фотозображення ОСОБА_2 - знищити;

- оптичний диск, на якому міститься один відео-запис - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання, з урахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1