Справа № 587/4759/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Суми клопотання прокурора Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000461 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Сумського районного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 грудня 2024 року включно без визначення розміру застави.

19 грудня 2024 року від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке мотивує тим, що відносно нього є обґрунтована підозра, яка підтверджена матеріалами кримінального провадження, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували при застосуванні йому відповідного запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, в тому числі, що обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання поза межами свого місця проживання та/або проходження військової служби, що в повній мірі ускладнить своєчасному виконанню процесуальних рішень та призначення йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань чи взагалі надання будь-яких показань, так як вказані особи не допитані судом, обвинувачений зареєстрований та проживає на території іншої області, будучи військовослужбовцем військової служби, може в будь-який момент бути переведеним для проходження військової служби до іншої області чи регіону України, що в повній мірі ускладнить своєчасному виконанню процесуальних рішень та призначення йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Тому просить клопотання задовольнити, так як інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримав.

Потерпілий ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилися, від захисника надійшло клопотання, в якому проти клопотання прокурора не заперечують та просять відкласти розгляд підготовчого судового засідання на іншу.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора не заперечував. Захисник ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного, однак зазначив, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, є необґрунтованими.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, серед іншого, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно мітити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Під час вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому судом враховується, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені ухвалою слідчого судді від 28 жовтня 2024 року, продовжують існувати, а саме можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який є тяжким злочином. При цьому санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а отже очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінального правопорушення, який інкримінується обвинуваченому у сукупності з іншими обставинами.

Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, а тому на переконання суду ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, продовжує існувати.

Також суд вважає, що перебуваючи на свободі, обвинувачений може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а отже ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики продовжують існувати, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вищевказаним ризикам, тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави, що на думку суду забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Клопотання захисника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про відкладення розгляду підготовчого судового засідання задовольнити.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави, тобто до 16 лютого 2025 року включно.

Клопотання захисника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про відкладення розгляду підготовчого судового засідання задовольнити.

Відкласти підготовчий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000461, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, на 09 січня 2025 року об 11 годині 00 хвилин з участю прокурора, обвинуваченого, потерпілого, захисника.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, потерпілому, направити Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1