Справа №705/763/24
1-кп/705/790/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берізки-Чечельницькі Чечельницького р-ну, Вінницької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 14.12.2023 в світлий час доби, близько 09 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився у технічно справному стані, рухався на мокрому асфальтобетонному покритті а/д «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам?янка» з боку м. Умані в напрямку м. Христинівка. Так, рухаючись на 535 км. вказаної автодороги від колес невстановленого зустрічного транспорту на лобове скло автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , потрапив бруд та водій ОСОБА_4 ввімкнув омивач лобового скла, після чого на лобове скло потрапила рідина з омивача та при ввімкненні двірників, бруд розтерло по лобовому склі внаслідок чого водій ОСОБА_4 втратив видимість, а при її відновленні водій ОСОБА_4 , побачив, що автомобіль «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що попередньо рухався поперед ним, та в той момент знаходився у стоячому положенні, тобто він зупинився, після чого ОСОБА_4 одразу застосував екстрене гальмування та здійснив відворот керма в правий бік, вслід за чим відбулось зіткнення передньої лівої частини автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 з задньою частиною автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок зіткнення автомобіль «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 продовжив рух прямо, де своєю передньою лівою частиною зіткнувся з задньою лівою частиною вантажного автомобіля «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , із напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знаходився у нерухомому положенні попереду автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого автомобіль «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхав на смугу зустрічного руху, де своєю задньою лівою частиною зіткнувся з боковою лівою частиною вантажного автомобіля «Scania», реєстраційний номер НОМЕР_5 , із напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_6 , який знаходився на зустрічній смузі для руху у нерухомому положенні.

Коли водій автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 втратив видимість, будь-яких дій зі зменшення швидкості або зупинки автомобіля останній не приймав, чим порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. б), 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

- «2.3. б) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

- «12.3. У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання дорожньо-транспортної події водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , що знаходився поперед нього у стоячому положенні, внаслідок чого пасажирка автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-7-01/30 від 16.01.2024 потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому голівки лівого стегна та заднього краю вертлюгової западини, що відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , а саме, відповідно до висновку автотехнічної експертизи № СТ/002Е-24 від 08.01.2024, вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та на виконання яких він перешкод технічного характеру не мав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що дійсно 14.12.2023 близько 09 годині 45 хвилин він сам їхав на вантажному мікроавтобусі «Renault Master» по трасі з м. Умані в напрямку м. Христинівка і попереду нього, приблизно через 30-40 метрів їхав автомобіль ВАЗ2109. Дорога була мокрою, він рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год. З-під фури, яка рухалася йому на зустріч, на лобове скло його автомобіля попав якийсь бруд, тому він включив склоочисники, та коли скло очистилося, то побачив, що за кілька метрів попереду його авто вже зупинився автомобіль ВАЗ2109. Він почав гальмувати, але не встигнув зупини своє авто, яке передньою лівою стороною зіткнулося із задньою частиною автомобіля ВАЗ та від удару зупинилось, а ВАЗ в свою чергу від удару відкинуло вперед та він врізався в задню частину причепу стоячої попереду фури. В подальшому, від даного удару ВАЗ викинуло на зустрічну смугу руху та даний автомобіль зіткнувся із фурою, яка рухалася по зустрічній полосі. При зіткненні свідомість він не втрачав, вийшов зі свого авто, підійшов до автомобіля ВАЗ, у якому знаходилося 5 осіб. Потерпіла сиділа ззаду посередині. Видимих тілесних ушкоджень на ній не було, але вона скаржилася на забій. Хтось викликав швидку, яка приїхала через хвилин 20 і забрала потерпілу до лікарню. Інші пасажири та водій авто ВАЗ відмовилися від медичної допомоги. Розуміє тяжкість вчиненого, має намір відшкодувати завдану шкоду та просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють та не оспорюють зміст обставин вчиненого кримінального правопорушення, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, повністю підтверджується доказами, добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом згідно вимог КПК України, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується положеннями ст. ст. 65-67 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким необережним злочином. Також суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але є таким, що не має судимості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , яка у вирішенні питання призначення покарання покладалась на розсуд суду та зазначила, що питання щодо відшкодування ОСОБА_4 завданої їй матеріальної та моральної шкоди буде вирішено окремо в порядку цивільного судочинства.

Суд враховує, що санкцією ч.1 ст. 286 КК України, чинною на час вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання та те, що внаслідок порушення обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху настали наслідки у виді отримання потерпілою ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд вважає за необхідне у даному випадку призначити ОСОБА_4 основне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки з додатковим покаранням у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Також суд, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, повне визнання ним вини та його відношення до наслідків вчиненого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, доходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду судом не обирався та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальні витрати та цивільний позов у справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.12.2023 накладено арешт на автомобіль «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 та на автомобіль ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 .

За змістом ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки судом не призначено ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна, вищевказані речові докази не підлягають спеціальній конфіскації та на час ухвалення вироку відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищевказані автомобілі, суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.12.2023, на автомобіль «Renault Master» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речові докази:

- автомобіль «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 ;

- автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1