Вирок

Іменем України

27.03.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000029 від 09.01.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Королевка, Ленінського району, Кустанайської області, Казахстану, українця, громадянина України, із зареєстрованим та фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, тимчасово безробітного, неодруженого, без наявності утриманців, без групи інвалідності, військовозобов`язаного, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 09.01.2025, близько 02 години 00 хвилин проник на територію автопарку військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де, перебуваючи в одному із ангарів, за місцем знаходження техніки, в останнього виник умисел на знищення або пошкодження чужого майна шляхом підпалу. Реалізуючи указаний умисел ОСОБА_3 виліз на дах трактора марки «JCB», моделі «4СХ ECO» і, знявши з себе верхній та нижній одяг, підпалив його, виконавши тим самим дії, спрямовані на умисне знищення або пошкодження вищевказаного трактора шляхом підпалу, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був зупинений військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, при вищезазначених обставинах визнав у повному обсязі. Зазначив про те, що зайнятий на будівництві нерухомості, яке ведеться на перехресті вулиць Стрийської та Наукової у м. Львові, тобто неподалік місця вчинення кримінального правопорушення. Робочий день у нього зазвичай триває до 18:00. Однак, цього дня він вирішив залишитись у м. Львові, зупинитись у хостелі неподалік та зустрітись із товаришами. В ході зустрічі обвинувачений вживав алкоголь. Про вчинене щиро шкодує, зазначивши про те, що події сприяв випитий алкоголь у поєднанні з таблетками.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №75 від 21.01.2025 ОСОБА_3 психічною хворобою не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, контрольована залежність (замісна терапія). За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_3 також не страждав хронічним психічним захворюванням чи недоумством та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 46-48). Відповідно до висновку спеціальної медичної, наркологічної комісії №11 від 22.01.2025 ОСОБА_3 має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, застосування ст. 96 КК України не рекомендовано (а.с. 49-50).

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по указаному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому судом було роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив незакінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинений шляхом підпалу.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України. Знищення або пошкодження чужого майна може бути здійснене у будь-який спосіб. При цьому умисне знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом утворює кваліфікований склад цього злочину і потребує кваліфікації за ч. 2 ст. 194 КК України. При кваліфікації випадків умисного знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом (ч. 2 ст. 194 КК України) розмір спричиненої майнової шкоди не має правового значення. Обов`язковою характеристикою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, є не наслідки (шкода у великих розмірах), а саме діяння (спосіб вчинення), оскільки воно в цьому випадку має більшу суспільну небезпеку порівняно зі шкодою у великих розмірах. Наведене узгоджується із практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 27 березня 2019 року (провадження № 51-1581км18), від 05 листопада 2020 року у справі № 536/621/16-к (провадження № 51-3166км20).

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно зі статтею 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне усунення заподіяної шкоди, на підтвердження чого надано відповідну довідку (а.с. 53). Факт наявності указаної пом`якшуючої обставини також підтверджено у судовому засіданні представником потерпілого, який зазначив про дійсне відшкодування шкоди обвинуваченим.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також конкретні обставини його вчинення. Суд враховує його поведінку до, в момент та після вчинення кримінального правопорушення, дані про стан його здоров`я, беручи до уваги те, що він не має не знятих чи не погашених судимостей, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, ураховуючи думку представника потерпілого, який вважав за можливе призначити обвинуваченому покарання на рівні нижньої межі санкції статті, із звільненням від його відбування, приймаючи до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання та призначення йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до квитанції №0012001 до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області передано: змиви долонь та пальців; два зіскоби продуктів горіння; запальничку червоного кольору; мобільний телефон марки «Samsung»; фрагмент тканини зі слідами термічної дії (а.с. 51).

У межах кримінального провадження № 0000029 від 09.01.2025 ухвалами слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2025:

у справі №465/213/25 (провадження №1-кс/465/104/25) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: запальничку в корпусі червоного кольору марки «Bic», опечатану у спеціальний пакет ICR 0137856, мобільний телефон марки «Samsung» модель Galaxy A02 в корпусі червоного кольору, IMEI 1 : НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 опечатаний у спеціальний пакет ICR 0137862 (а.с. 43);

у справі №465/213/25 (провадження №1-кс/465/105/25) накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Львів, вул. Стрийська,146 майно, а саме: фрагмент тканини зі слідами термічної дії (пожежне сміття), яке опечатано у спеціальний пакет PSP 4259584, один зіскоб продуктів горіння вилучений з лівого заднього крила трактора ВС913G, який опечатано у паперовий пакет NPU0259789, один зіскоб продуктів горіння вилучений з правого заднього крила трактора ВС913G, який опечатано у паперовий пакет NPU0259790 (а.с. 42).

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. За наведеного, арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2025 у справі №465/213/25 (провадження №1-кс/465/104/25, провадження №1-кс/465/105/25) слід скасувати.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі відсутні.

Також, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження, застосованого до обвинуваченого.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів, з можливістю внесення застави розміром 60560,00 грн. (а.с. 44).

Відповідно до листа Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19» ОСОБА_3 13.01.2025 звільнений з Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19» у зв`язку із внесенням за нього застави ОСОБА_6 (а.с. 45). Указані обставини додатково підтверджуються дублікатами квитанцій № 9366-2556-2354-2550 та № 8366-5349-6049-6519 (а.с. 57).

Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави у дохід держави, внесеної за обвинуваченого судом не вбачається, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений, тому внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст. 165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2025 у справі №465/213/25 (провадження №1-кс/465/104/25, провадження №1-кс/465/105/25) на тимчасово вилучене майно, а саме: запальничку в корпусі червоного кольору марки «Bic», опечатану у спеціальний пакет ICR 0137856, мобільний телефон марки «Samsung» модель Galaxy A02 в корпусі червоного кольору, IMEI 1 : НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 опечатаний у спеціальний пакет ICR 0137862; фрагмент тканини зі слідами термічної дії (пожежне сміття), яке опечатано у спеціальний пакет PSP 4259584, один зіскоб продуктів горіння вилучений з лівого заднього крила трактора ВС913G, який опечатано у паперовий пакет NPU0259789, один зіскоб продуктів горіння вилучений з правого заднього крила трактора ВС913G, який опечатано у паперовий пакет NPU0259790.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung» модель Galaxy A02 в корпусі червоного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 опечатаний у спеціальний пакет ICR 0137862 повернути власнику, ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили;

- запальничку в корпусі червоного кольору марки «Bic», опечатану у спеціальний пакет ICR 0137856 знищити після набрання вироком законної сили;

- фрагмент тканини зі слідами термічної дії (пожежне сміття), яке опечатано у спеціальний пакет PSP 4259584, змиви долонь та пальців, один зіскоб продуктів горіння вилучений з лівого заднього крила трактора ВС913G, який опечатано у паперовий пакет NPU0259789, один зіскоб продуктів горіння вилучений з правого заднього крила трактора ВС913G, який опечатано у паперовий пакет NPU0259790 знищити після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Грошову заставу в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 коп. внесену у кримінальному провадженні № 0000029 від 09.01.2025 ОСОБА_6 за ОСОБА_3 , що зараховані на рахунок UA 0000757 отримувача: Територіальне управляння судової адміністрації України у Львівській області (код ЄДРПОУ отримувача 26306742), після набрання вироком законної сиди повернути заставодавцю - ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ).

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1