Справа №639/7265/24
Провадження №1-в/639/24/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до вимог ст. 82 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, засудженого останній раз:

-19.12.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 382 КК України до 1 року позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання ув`язненого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у вигляді штрафу відповідно до вимог ст. 82 КК України.

У клопотанні ОСОБА_4 посилається на те, що він визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України у повному обсязі, активно допомагав розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню доньку та онкохвору матір, у зв`язку із чим йому необхідно замінити покарання з позбавлення волі на штраф.

В судовому засіданні ув`язнений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи на його необгрунтованість. Зазначив, що засуджений не відбув однієї третини призначеного покарання, за час тримання під вартою характеризується негативно, не заохочувався, мав 1 стягнення та до суспільно-корисної праці не залучався, будь-яких відомостей про те, що засуджений став на шлях виправлення матеріали справи не містять.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за умисний нетяжкий злочин.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 382 КК України до 1 року позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрано стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та взято його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з дня ухвалення вироку - з 19.12.2024 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_4 строк застосування до нього по даному кримінальному провадженню запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 15.10.2024 по 14.12.2024 включно, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2024 року, за яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців - виконується самостійно.

З характеристики засудженого від 14.01.2025 року встановлено, що за час тримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 характеризується негативно, порушував вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку СІЗО, за що мав одне стягнення, яке не погашено у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи не заохочувався та до суспільно-корисної праці не залучався через особисте небажання, на профілактичних обліках не перебував. Тримається в приміщенні з невеликою чисельністю ув`язнених, в середовищі яких інколи виникають конфлікти на побутовому підгрунті. Спілкується зі співкамерниками різної спрямованості, в тому числі і негативної. В бесідах з представниками адміністрації та персоналом установи поводить себе не завжди тактовно, під час бесід не проявляє розумної ініціативи та зацікавленості, на контакт іде неохоче, поводить себе замкнуто та намагається ухилятися від прямих відповідей на запитання, часто змінює свої погляди, законні вимоги виконує лише під пильним контролем. Санітарно-гігієнічних правил дотримується під контролем.

З довідки про заохочення та стягнення від 14.01.2025 року встановлено, що ОСОБА_4 не заохочувався адміністрацією установи, до нього було застосовано 1 стягнення у вигляді карцеру за перешкоджання обшуку та дрібне хуліганство.

Відповідно до довідки начальника фінансового відділу слідчого ізолятору, ОСОБА_4 за час перебування в СІЗО не був залучений до роботи з господарського обслуговування та у виробничих майстернях, заробітної плати не отримував, доходу не має.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений фактично не відбув однієї третини строку призначеного покарання.

Отже з досліджених характеризуючих матеріалів судом встановлено, що за час тримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 характеризується негативно, вимоги Правил внутрішнього розпорядку СІЗО та розпорядок дня в установі порушував, адміністрацією установи не заохочувався та до суспільно-корисної праці не залучався, що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення.

Таким чином, з досліджених матеріалів не встановлено правових підстав для застосування до ОСОБА_4 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, у зв`язку з чим клопотання засудженого є передчасним, необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Посилання засудженого ОСОБА_4 на ті факти, що він визнав вину у повному обсязі, активно допомагав розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню доньку та онкохвору матір, не є правовою підставою для застосування статті 82 КК України, оскільки головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений своєю поведінкою і сумлінним ставленням до виконання обов`язків довів, що став на шлях виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу заміни не відбутої частини покарання більш м`яким може мати місце не раніше ніж через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1