Провадження № 1-кп/638/1119/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

з участю захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005477 від 19.07.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород Сіверський Чернігівської області, громадян України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, військовослужбовець військової служби за контрактом, який перебуває на посаді старшого водія 2-го відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, раніше не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 281 від 20.09.2023 старшого солдата ОСОБА_4 , який прибув для подальшого проходження військової служби за контрактом із військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 100 від 04.04.2024 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого водія 2-го відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 166/ДСК від 03.06.2024 старшого солдата ОСОБА_4 направлено у службове відрядження до ОТУ «Старобільськ» ОСУВ «Хортиця» для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.04.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України Про Національну гвардію України, старшого солдата ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватисяКонституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України, для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати.

Однак, ОСОБА_4 під час проходження військової служби у складі НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 05.06.2024 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 05.06.2024, першим заступником командира начальником штабу 1 батальйонної тактичної групи 1 бригади оперативного призначення Національної гвардії України майором ОСОБА_6 , у місці дислокації підрозділу військової частини ( АДРЕСА_3 ), військовослужбовцям НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у тому числі, старшому водію 2-го відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення старшому солдату ОСОБА_4 , було доведено бойове розпорядження командира 1 батальйонної тактичної групи 1 бригади оперативного призначення Національної гвардії України полковника ОСОБА_7 від 05.06.2024, а саме: до 20 год. 00 хв. 05.06.2024 перейти до оборони СП «Київ» 1 РОП у н.п. Стельмахівка Сватівського району Луганської області; створити систему вогню, спостереження, інженерних загороджень; виконати інженерне обладнання позиції в обсязі першої черги.

Однак, 05.06.2024, перебуваючи в н.п. Богуславка Ізюмського району Харківської області, старший солдат ОСОБА_4 , будучи невдоволеним вищевказаним наказом перейти до оборони СП «Київ» 1 РОП у н.п. Стельмахівка Сватівського району Луганської області; створити систему вогню, спостереження, інженерних загороджень; виконати інженерне обладнання позиції в обсязі першої черги, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинено в умовах воєнного стану.

20.02.2025 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0005477 від 19.07.2024 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченому частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України; щиро каятися; активно сприяти розкриттю злочину та розгляду кримінального провадження судом.

При цьому сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину, а також даних про особу обвинуваченого, буде призначене покарання за частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України, із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України, у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі статті 58 Кримінального кодексу України призначене покарання у виді 2 років позбавлення волі замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовця, терміном 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

В підготовчому судовому засіданні учасники провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому та пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості судом, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи та кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступних обставин.

Згідно частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом частин 2, 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з вимогами частини 5 статті 12 Кримінального кодексу України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України, та погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені частиною 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та закону, зокрема статтям 62, 63, 65, 69, 263, 296 КК України, та інтересам суспільства. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений частиною 4 статті 402 КК України, а саме: непокора тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є:щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі статтею 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про затвердження угоди, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні дітей не має, із середньо-спеціальною освітою, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, згідно довідки начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 20.09.2023 року по теперішній час, згідно характеристики т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивного боку, просить вирішити питання про можливість призначення найбільш м`якого покарання, не пов`язаного з обмеженням або позбавленням волі, оскільки у військовій частині існує гостра необхідність у військовослужбовцях. Також просить розглянути можливість ініціювання призначення покарання у вигляді службового обмеження з відрахуванням із суми грошового забезпечення до 20%. Командування військової частини НОМЕР_1 дає згоду на продовження проходження військової служби ОСОБА_4 у військовій частині НОМЕР_1 . ОСОБА_4 раніше не судимий, його щире каяття, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи вік обвинуваченого, стан здоров`я та інші обставини, що його характеризують.

Метою призначення покарання, виходячи із положень частини 2 статті 50 КК України, є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 20.02.2025 та призначити ОСОБА_4 покарання за частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі із застосуванням статті 69 КК України, нижче він нижчої межі, передбаченої санкцією вказаної статті КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Крім цього, відповідно до статті 58 Кримінального кодексу України, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, зважаючи на ставлення військової частини до виконання військовослужбовцем ОСОБА_4 своїх обов`язків, вік та стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе замінити покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців на той же самий строк з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільній позов не заявлено.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.08.2024 року підозрюваному ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесенням застави в розмірі 60 560,00 грн.

13.08.2024 року ОСОБА_4 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, що підтверджуються довідкою про звільнення серії ХАР №01558 від 13.08.2024 року

Враховуючи приписи статті 72 Кримінального кодексу України суд вважає необхідним зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання.

Згідно листа Державної судової адміністрації України, встановлено, що згідно виписки з рахунку UA0006674 від 12.08.2024 року кошти у сумі 60 560,00 грн. надійшли на депозитний рахунок територіального управління з призначенням платежу: «ухвала Ленінського районного суду від 12.08.2024 року у відношенні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , застава. Справа №642/4725/24, провадження №1-кс/638/2544/24 від 12.08.2024 року, платіж за власні кошти ОСОБА_9 ».

Відповідно до абз. 3 частини 4 статті 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (частина 11 статті 182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_4 виконав покладенні на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20.02.2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005477 від 19.07.2024 року, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 58 Кримінального кодексу України замінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовця на строк 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

На підставі статті 72 Кримінального кодексу України у строк виконання покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 12.08.2024 року по 13.08.2024 року, із розрахунку три дні службового обмеження для військовослужбовців відповідають одному дню попереднього ув`язнення.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін.

Внесену 12.08.2024 року заставу в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом того ж строку з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно частини 4 статті 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до статті 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий суддя: