Справа № 346/6814/24
Провадження № 1-в/346/43/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Коломия клопотання начальника державної установи "Коломийська виправна колонія (№41) ОСОБА_6 , про зарахування покарання у виді обмеження волі в строк відбутого покарання відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою раніше судимого:

05 грудня 2023 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ст. 186 ч. 4 КК України до 240 годин громадських робіт.

Засудженого 25 квітня 2024 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 185 ч. 4, 389 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання покарання за вироком Надвірнянського районного суду від 05 березня 2024 року у вигляді 240 годин громадських робіт. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України 240 годин громадських робіт переведено у 30 днів позбавлення волі із співвідношенням один день позбавлення волі до восьми годин громадських робіт та призначено остаточне покарання один рік тридцять днів позбавлення волі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2024 року на підставі ст. 5 ч. 2, ст. 74 КК України, Закону України від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ОСОБА_5 звільнено за вироком суду від 25 квітня 2024 року від покарання призначеного за ст. 185 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2024 року ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_7 , звернувся до суду із вказаним клопотанням, в якому зазначив, що ОСОБА_8 засуджений вироком Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2024 року за ст.ст. 185 ч. 4, 389 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання покарання за вироком Надвірнянського районного суду від 05 березня 2024 року у вигляді 240 годин громадських робіт. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України 240 годин громадських робіт переведено у 30 днів позбавлення волі із співвідношенням один день позбавлення волі до восьми годин громадських робіт та призначено остаточне покарання один рік тридцять днів позбавлення волі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2024 року на підставі ст. 5 ч. 2, ст. 74 КК України, Закону України від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ОСОБА_5 звільнено за вироком суду від 25 квітня 2024 року від покарання призначеного за ст. 185 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

Однак згідно вказаного вироку ОСОБА_8 засуджений також за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік та до остаточного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Надвірнянського районного суду від 05 грудня 2023 року за ст. 186 ч. 4 КК України у виді 240 годин громадських робіт, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України становить тридцять днів позбавлення волі.

Тому просить зарахувати у строк відбутого покарання з 17 червня 2024 року покарання у виді обмеження волі на строк один рік, з розрахунку один день позбавлення волі за два дня обмеження волі та призначити остаточне покарання.

В судовому засіданні представник адміністрації колонії та засуджений ОСОБА_5 , клопотання підтримали.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання не заперечила.

Суд, вивчивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, вислухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, в тому числі п. 11, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2024 року ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 185 ч. 4, 389 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання покарання за вироком Надвірнянського районного суду від 05 березня 2024 року у вигляді 240 годин громадських робіт. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України 240 годин громадських робіт переведено у 30 днів позбавлення волі із співвідношенням один день позбавлення волі до восьми годин громадських робіт та призначено остаточне покарання один рік тридцять днів позбавлення волі.

28 травня 2024 року вказаний вирок набрав законної сили.

Засуджений відбуває покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)».

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахується з моменту його фактичного затримання - 17.06.2024 року.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2024 року на підставі ст. 5 ч. 2, ст. 74 КК України, Закону України від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ОСОБА_5 звільнено за вироком суду від 25 квітня 2024 року від покарання призначеного за ст. 185 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п.п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що питання, пов`язані з виконанням вироку за наявності інших вироків, розглядається судом у порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України,у випадках: а) коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків; б) коли під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший з яких скасований касаційною інстанцією, внаслідок чого необхідно виключати призначену відповідно до нього міру покарання.

Не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України 1960 р. (на сьогодні ст. 71 КК України) не було вирішено.

Крім того, у порядку, передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Вирішивши питання про звільнення ОСОБА_5 за вироком Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2024 року від покарання призначеного за ст. 185 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік 19 грудня 2024 року Коломийським міськрайонним судом не було вирішено питання про правове становище засудженого з врахуванням вказаної обставини.

Відтак, завданням суду у даній справі є не вирішення питання призначення засудженому покарання, а усунення будь-яких сумнівів і протирічь, які виникли при виконанні вироку.

Таким чином, враховуючи, що засуджений ОСОБА_5 був звільнений від кримінальної відповідальності лише в частині засудження його за ч. 4 ст. 185 КК України, його слід вважати таким, що засуджений за вироком Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі без застосування правила про складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень (ч. 1 ст. 70 КК України).

Разом з тим, для визначення остаточного покарання засудженому ОСОБА_5 необхідно застосувати правило про визначення покарання за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) з врахуванням положень ст. 72 КК України шляхом повного приєднання невідбутого покарання за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року у вигляді 240 годин громадських робіт.

Остаточно ОСОБА_5 слід вважати засудженим до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік 30 (тридцять) днів та зарахувати йому у строк відбуття покарання у виді обмеження волі час відбуття ним покарання у виді позбавлення волі (з 17 червня 2024 року), відповідно до вимог пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, рахуючи один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.04.2024 року за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.

Виключити з вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.04.2024 року посилання на призначення ОСОБА_5 остаточного покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України.

На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків визначити шляхом повного приєднання невідбутого покарання за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року у вигляді 240 годин громадських робіт. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України перевести 240 годин громадських робіт у 30 днів обмеження волі із співвідношення одного дня обмеження волі восьми годинам громадських робіт.

Остаточно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік 30 (тридцять) днів.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання у виді обмеження волі час відбуття ним покарання у виді позбавлення волі з 17 червня 2024 року, відповідно до вимог пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, рахуючи один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1