Справа № 128/3966/24
ВИРОК

Іменем України

24 грудня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань05.08.2024 за № 0000164, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , освіта вища, працюючого будівельником, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого Гайсинським районним судом Вінницької області вироком від 22.12.2023 за ч. 1 ст. 369 КК України, яким затверджено угоду про визнання винуватості та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (штраф сплачено),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров?я населення України, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, 04.08.2024 близько 19 год 00 хв, проходячи по лісовому масиві вздовж Львівського шосе м. Вінниця, знайшов згорток, обклеєний клейкою стрічкою, в якому міститься порошкоподібна речовина білого кольору. Оглянувши його вміст та зрозумівши, що всередині знаходиться саме психотропна речовина, так як раніше вживав дані речовини, ОСОБА_4 вирішив привласнити знайдене та помістив згорток до власної шкарпетки, тим самим незаконно придбав психотропну речовину. У подальшому ОСОБА_4 , привласнивши знайдений ним згорток із психотропною речовиною та помістивши його до власної шкарпетки, впродовж певного часу, аж до моменту виявлення кримінального правопорушення, незаконно його зберігав та мав намір використати для власного вживання, однак був викритий у його незаконному зберіганні працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. Так, 04.08.2024 в період часу з 20 год 46 хв до 20 год 54 хв під час проведення огляду місця події за адресою: с. Зарванці, вул. Чемпіонська, 42, Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 , в присутності понятих, добровільно видав працівникам поліції ВП №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області із власної шкарпетки знайдений ним згорток із психотропною речовиною, яку він незаконно зберігав без мети збуту. Згідно з висновком експерта, надана на експертизу порошкоподібна речовина, містить у своєму складі психотропну речовину амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. В порошкоподібній речовині масою 3,4053 г маса амфетаміну становить 2,1191 г, що, відповідно до наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», є у великих розмірах.

З обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, укладена 26 вересня 2024 року між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 . Згідно з вказаною угодою, ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Також вказаною угодою сторони погодили ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. Згідно з укладеною угодою, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 309 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні.

У підготовчому судовому засіданні 23.12.2024 прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в даній угоді міру покарання, а також просив вирішити питання щодо речового доказу та процесуальних витрат.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні 23.12.2024 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним і прокурором угоду про визнання винуватості, і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Також йому зрозумілі положення про відповідальність у випадку невиконання вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні 23.12.2024 зазначила, що при затверджені угоди про визнання винуватості були дотримані всі вимоги і правила КПК України та КК України, тиск на ОСОБА_4 при затвердженні угоди про визнання винуватості не чинився, йому були роз`яснені усі права та обов`язки, вид і розмір покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості. Просила затвердити угоду про визнання винуватості, призначити обвинуваченому покарання, визначене в угоді.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений підтвердили, що при укладанні угоди діяли добровільно, тобто угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд не вбачає необхідності витребувати додаткові документи чи викликати в судове засідання інших осіб для допиту з метою перевірки добровільності укладення угоди сторонами. Суд об`єктивно вважає, що угода між сторонами є добровільною.

Заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого ОСОБА_4 повного розуміння ним своїх процесуальних прав, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, зокрема, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з такого.

У статті 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнає себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України, є нетяжким злочином.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 474 КПК України, роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнає повністю, погодився на призначення узгодженого покарання, що підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання, цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту, у великих розмірах.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Згідно зі ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони судового провадження визначили покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Накладений Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалою слідчого судді від 08.08.2024 арешт слід скасувати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 3786,40 грн (висновок експерта №СЕ-19/102-24/15348-НЗПРАП від 09.08.2024).

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 вересня 2024 року між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп.

Арешт, накладений Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалою слідчого судді від 08.08.2024 на майно, а саме: порошкоподібну речовину білого кольору, яку було вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ №INZ2010726, та клейку стрічку жовто-зеленого кольору, яку було вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ №INZ2010746, скасувати.

Речові докази: порошкоподібну речовину білого кольору, яку було вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ №INZ2010726, та клейку стрічку жовто-зеленого кольору, яку було вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ №INZ2010746, що знаходяться в камері зберігання речових доказів відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн 40 коп.

Роз`яснити ОСОБА_4 про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 26.09.2024 та передбачену статтею 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку з підстав, визначених ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

СУДДЯ